ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

30 березня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/23669/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року у справі №160/23669/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому позивач просить:
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.10.1993 по 30.09.1995 роки та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 2,86647.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 з 19.06.2025 року перерахунок та виплату пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.10.1993 по 30.09.1995 роки та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 2,86647.
На обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно матеріалів пенсійної справи вбачається, що пенсію позивачу було призначено 05.06.2000 року на пільгових умовах за віком, визначених пунктом першим частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058). Коефіцієнт заробітку при призначенні пенсії складався із заробітної плати за період з 01.10.1993 по 30.09.1995 роки та складав 2,86647, що підтверджується розрахунком з матеріалів пенсійної справи. Після призначення пенсії Позивач продовжував працювати на підставі чого були здійснені перерахунки пенсії виходячи із заробітної плати за період 01.10.1991 по 30.09.1996, з 01.07.2000 по 30.04.2008 роки, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати знизився і становить 2,04651. Позивач уважає дії відповідача по зменшенню коефіцієнт заробітної плати протиправними.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року у справі №160/23669/25 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії – задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.10.1993 по 30.09.1995 роки та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 2,86647. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 з 19.06.2025 року перерахунок та виплату пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.10.1993 по 30.09.1995 роки та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 2,86647.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Позивач, з 05.06.2000 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримую пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Станом на дату призначення пенсії 05.06.2000 розмір пенсії позивача було обчислено відповідно до приписів Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ “Про пенсійне забезпечення”.
З 01.01.2004 року набув чинності та діє Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до частини другої ст. 43 Закону № 1058 пенсія позивача була приведена у відповідність до норм Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та обчислення розміру пенсійних виплат було проведено із заробітної плати (доходу), з якої було раніше обчислено пенсію: заробітна плата за період з 01.10.1993 по 30.09.1995 (за 24 календарних місяці) - 2436,50554; середній заробіток за 2002 рік - 306,45 грн; сума коефіцієнтів заробітної плати 68,79537 (8,87118+27,48540+32,43879); індивідуальний коефіцієнт для обчислення - 2,86642; середньомісячний заробіток для обчислення пенсії 878,43 грн (306,45*2,86642) (а.с.11 зворот).
В подальшому, на підставі особистого звернення позивач від 11.10.2006 про проведення перерахунку пенсії з більшого заробітку, в результаті чого було проведено перерахунок з урахуванням стажу та заробітної плати по 30.04.2006р. 
В подальшому, позивачем подано заяву від 13.05.2008 про проведення перерахунку шляхом додавання стажу та врахування даних про заробітну плату за повний 2007 та 2008 роки, в результаті чого було проведено перерахунок пенсії з 01.05.2008 з урахуванням стажу та заробітної плати по 30.04.2008, із застосуванням середньої заробітної плати.
Позивач 19.06.2025 р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, у якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.10.1993 по 30.09.1995 роки та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 2,86647. 
За результатами розгляду поданого звернення, Відповідач листом від 17.07.2025 року в зазначеному в заяві перерахунку відмовив, зазначивши, що страховий стаж, розрахований по 27.02.2015 року. Коефіцієнт страхового стажу становить 0,75583. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації становить 2,04651.
Позивач вважає такі дії відповідача протиправним вернувся до суду з цим позовом.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
У відповідності до вимог частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.
Таким чином, зі змісту статті 40 Закону №1058-IV слідує, що при обчисленні пенсії для кожного пенсіонера визначається індивідуальний коефіцієнт страхового стажу (в залежності від кількості відпрацьованих місяців) та коефіцієнт заробітку, який обчислюється шляхом ділення фактичної заробітної плати застрахованої особи на величину середньої заробітної плати в Україні за відповідний період у розрізі кожного місяця.
Наведене свідчить про те, що особі при призначенні пенсії надано право обирати заробітну плату (дохід), яка буде враховувати при обчисленні розміру її пенсії.
Разом з тим, наведені норми не наділяють правом пенсійний орган самостійно змінювати періоди страхового стажу, за які взято заробітну плату для обчислення розміру пенсії при її призначенні.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність таких дій Головного управління, оскільки, як вже зазначалося, особа при призначенні пенсії має право обирати заробітну плату (дохід), яка буде враховуватися при обчисленні розміру її пенсії.
А відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач при проведенні перерахунку пенсії позивача, застосовуючи положення частини першої статті 40 Закону №1058-IV, позбавив її права обирати заробітну плату (дохід), яка буде враховуватися при обчисленні розміру пенсії.
ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, при перерахунку пенсії за віком позивача, зобов`язане було обирати для неї найбільш вигідний спосіб обчислення заробітної плати за періоди страхового стажу з 01.10.1991 по 30.09.1996, з 01.07.2000 по 30.04.2008. Натомість, відповідач протиправно зменшив коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи із 2,86647 на 2,04651.
З огляду на наведене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про задоволення позову, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 року у справі №160/23669/25 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя Д.В. Чепурнов 

суддя А.О. Коршун