ОКРЕМА ДУМКА
судді М. В. Мазура до постанови 
Великої Палати Верховного Суду від 02 квітня 2026 року
справа № 990SCGC/48/25
провадження № 11-423сап25
Епіграф

"Чи існують достатні конституційні та правові гарантії незалежності судової влади?
… ііі. Чи чітко визначені підстави для застосування дисциплінарних заходів і чи обмежуються санкції умисними порушеннями та грубою недбалістю?"
Venice Commission. Rule of Law Checklist, 
CDL-AD(2016)007, 2016.
Вступ

1. Обставини цієї справи зводяться до того, що суддя подав повідомлення про істотні зміни в майновому стані із запізненням на неповні два дні, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності, що, у свою чергу, стало підставою для накладення на нього також і дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.
2. Велика Палата Верховного Суду (далі - «Велика Палата») залишила оскаржене рішення Вищої Ради Правосуддя (далі - «ВРП»).
3. Я не погодився з таким рішення, оскільки не вважаю, що факт «визнання судді винним у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією» автоматично і безальтернативнотягне дисциплінарну відповідальність за пунктом 15 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон про судоустрій).На моє переконання, цей факт можемати наслідком дисциплінарну відповідальність, якщо вчинене адміністративне правопорушення досягає такого рівня серйозності, який виправдовує додаткове застосування до судді дисциплінарних заходів.
Суть справи

4. Постановою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 серпня 2024 року ОСОБА_1 , який обіймав посаду судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною другою статті 172-6 КУпАП. Підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності стало несвоєчасне подання повідомлення про суттєві зміни в майновому стані у зв`язку з отриманням 22 лютого 2024 року доходу від продажу автомобіля на суму 600 000 грн, яке мало бути подане до 04 березня 2024 року, однак фактично було подане лише 05 березня 2024 року о 17 год 43 хв. Суд першої інстанції виходив із того, що, будучи суб`єктом декларування, ОСОБА_1 не виконав у встановлений законом строк обов`язок щодо повідомлення НАЗК про суттєві зміни в майновому стані.
5. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
6. Отже, факт визнання судді винним у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, підтверджений судовим рішенням, яке набрало законної сили.
7. 13 січня 2025 року Миколаївська обласна прокуратура подала до ВРП дисциплінарну скаргу, в якій порушила питання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності на підставі пункту 15 частини першої статті 106 Закону про судоустрій.
8. 17 березня 2025 року Перша Дисциплінарна палата ВРП відкрила дисциплінарну справу, а рішенням від 11 серпня 2025 року № 1669/1дп/15-25 притягнула суддю до дисциплінарної відповідальності та застосувала до нього дисциплінарне стягнення у виді попередження.
9. Ухвалюючи це рішення, Перша Дисциплінарна палата ВРП виходила з того, що в діях судді наявний склад дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 15 частини першої статті 106 Закону про судоустрій, а саме - визнання судді винним у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією. По суті, Дисциплінарна палата вважала, що для застосування цієї норми вирішальним є сам факт наявності судового рішення, яке набрало законної сили і яким суддю визнано винним у вчиненні такого правопорушення. Саме цей факт, на її думку, і утворює передбачену законом підставу для дисциплінарної відповідальності судді.
10.  ОСОБА_1 оскаржив це рішення до ВРП. Розглянувши його скаргу, ВРП рішенням від 21 жовтня 2025 року № 2184/0/15-25 залишила рішення Першої Дисциплінарної палати без змін. ВРП виходила з того, що пункт 15 частини першої статті 106 Закону про судоустрій має особливу конструкцію і, на відміну від більшості інших дисциплінарних проступків, пов`язаний не з окремою самостійною оцінкою поведінки судді дисциплінарним органом, а з преюдиційним фактом визнання судді винним у вчиненні корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення. ВРП, пославшись на висновки, наведені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі № 990SCGC/27/24, зазначила, що в такій категорії справ дисциплінарний орган не повинен повторно оцінювати фактичні обставини, встановлені судом у справі про адміністративне правопорушення, а має перевірити лише, чи існує відповідне судове рішення, яке набрало законної сили, і чи дотримано строку притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Саме з цих підстав ВРП дійшла висновку, що Перша Дисциплінарна палата обґрунтовано встановила наявність у діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку та правомірно застосувала до нього дисциплінарне стягнення у виді попередження.
11. У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Великої Палати зі скаргою на зазначене рішення ВРП. 
Короткий зміст постанови Великої Палати 

12. Велика Палата залишила скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення ВРП від 21 жовтня 2025 року № 2184/0/15-25 - без змін. Вона виходила з того, що для перевірки правомірності цього рішення визначальним є те, чи встановив дисциплінарний орган наявність підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності за пунктом 15 частини першої статті 106 Закону про судоустрій.
13. Велика Палата зазначила, що у своїй постанові від 17 квітня 2025 року у справі № 990SCGC/27/24 вона вже висловила правову позицію, відповідно до якої підставою для дисциплінарної відповідальності судді за цією нормою є сам факт визнання судді винним у вчиненні корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили. З огляду на це дисциплінарний орган, на думку Великої Палати, не повинен повторно встановлювати фактичні обставини такого правопорушення чи переоцінювати докази, а має перевірити лише наявність відповідного судового рішення та дотримання строку притягнення судді до дисциплінарної відповідальності.
14. Оскільки ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, пов`язаного з корупцією, судовим рішенням, яке набрало законної сили, Велика Палата дійшла висновку, що ВРП мала правові підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. У зв`язку з цим вона відхилила доводи скаржника про те, що ВРП і її дисциплінарний орган мали додатково оцінити фактичні обставини справи про адміністративне правопорушення, зокрема ті, що, на думку скаржника, свідчили про неумисність його дій. 
15. Велика Палата також погодилася з висновком про пропорційність застосованого до судді дисциплінарного стягнення у виді попередження.
Мотиви окремої думки

16. Не можу погодитися з висновками більшості про те, що встановлення факту набрання законної сили судовим рішенням про притягнення судді до відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, завжди і без будь-яких виключень зумовлює притягнення такого судді до дисциплінарної відповідальності на підставі пункту 15 частини першої статті 106 Закону про судоустрій.
17. Формулювання частини першої статті 106 цього Закону, відповідно до якого суддю«може бути притягнуто» до дисциплінарної відповідальності, свідчить про наділення дисциплінарного органу певною дискрецією у вирішенні питання про наявність складу дисциплінарного проступку. Законодавець не використав імперативних формулювань на кшталт «має бути притягнуто» або «підлягає притягненню», які виключали б будь-яку оцінку з боку компетентного органу.
18. Така дискреція, на мою думку, зберігається і щодо пункту 15 частини першої статті 106 Закону про судоустрій, незважаючи на його специфічну конструкцію. 
19. Дійсно, у цій нормі законодавець визначає підставою дисциплінарної відповідальності не безпосередньо поведінку судді, а преюдиційний факт - «визнання судді винним у вчиненні корупційного правопорушення або правопорушення, пов`язаного з корупцією, у випадках, установлених законом».
20. Водночас така конструкція означає лише те, що дисциплінарний орган не вправі переоцінювати фактичні обставини, встановлені відповідним судовим рішенням, яке набрало законної сили - у цьому аспекті дисциплінарна відповідальність має похідний характер від первинної (кримінальної або адміністративної). Проте це не позбавляє його обов?язку оцінити характер встановленого предикатного правопорушення з точки зору його значення для статусу судді та, відповідно, визначити, чи виправдане у відповідному конкретному випадку ще й додаткове застосування дисциплінарної відповідальності.
21. Європейський суд з прав людини у справі A and B v. Norway(рішення від 15 листопада 2016 року, заяви №№ 24130/11 і 29758/11) зазначив, що держави повинні мати можливість законно обирати додаткові юридичні заходи у відповідь на соціально шкідливу поведінку через різні процедури, які утворюють цілісну систему реагування, за умови, що сукупність таких заходів не становить надмірного тягаря для особи (§ 121). Однак оцінка відповідності такого подвійного реагування вимогам Конвенції залежить від наявності достатньо тісного зв`язку між відповідними провадженнями за суттю і в часі, причому одним із ключових критеріїв є те, чи переслідують вони взаємодоповнювані, а не тотожні цілі (§§ 131-132). 
22. Це, з одного боку, свідчить, що дисциплінарна відповідальність цілком може доповнювати адміністративну чи кримінальну, але з іншого боку вказівка ЄСПЛ на необхідність існування "взаємодоповнюваних цілей" говорить про те, що додатковий вид відповідальності за те саме діяння має переслідувати окремураціональну мету і бути пропорційним.
23. У даному випадку адміністративна відповідальність за статтею 172-6 КУпАП спрямована на забезпечення ефективного функціонування системи фінансового контролю та дотримання правил декларування у сфері протидії корупції. Натомість дисциплінарна відповідальність судді має дещо іншу мету - забезпечення стандартів поведінки, які відповідають високому статусу судді та підтримують довіру суспільства до правосуддя.
24. Саме відмінність цілей цих видів відповідальності, на мою думку, зумовлює необхідність самостійної оцінки дисциплінарним органом питання про те, чи свідчить конкретне адміністративне правопорушення (навіть "пов?язане з корупцією") про таку поведінку судді, яка є несумісною з його статусом або підриває довіру до судової влади.
25. Судді, як і будь-які інші особи, не застраховані від помилок, і можуть банально не звернути на щось уваги, щось переплутати чи забути. Іноді, як у цьому випадку, це може мати наслідком адміністративну відповідальність. Водночас не кожне таке правопорушення свідчить про недоброчесність судді та виправдовує втручання у захищений Конституцією статус судді через притягнення до додаткового виду відповідальності - дисциплінарної. Інше тлумачення створює ризик, за якого пошук незначних порушень, від яких ніхто не застрахований, може перетворитися на інструмент зовнішнього тиску на суддю.
26. У цій справі встановлено, що суддя подав повідомлення про суттєві зміни у майновому стані із затримкою приблизно на півтора дня після закінчення граничного строку. В силу поваги до остаточного судового рішення я виходжу з того, що для цілей забезпечення належного функціонування системи фінансового контролю у сфері антикорупційної політики така затримка могла бути достатньою підставою для адміністративної відповідальності за "несвоєчасне повідомлення про суттєві зміни у майновому стані". 
27. Але чи було це порушення настільки серйозним, щоб виправдати додаткові заходи дисциплінарного характеру? 
28. Як на мене, ні. Тут радше ідеться про прикру людську помилку, ніж про поведінку, що дійсно компрометує суддівський статус чи підриває довіру до правосуддя.
29. Те, що у цій справі до судді було застосовано найменше дисциплінарне стягнення - попередження, свідчить про те, що сам дисциплінарний орган не бачив у вчиненому діянні значної суспільної шкоди. Однак оскільки мова в цій справі йде про дисциплінарне стягнення як один із двох (разом із адміністративною відповідальністю) елементів "цілісної системи санкцій" (у розумінні практики ЄСПЛ), насправді більш логічним та узгодженим із принципом пропорційності був би висновок про відсутність підстав для дисциплінарної відповідальності взагалі.
30. З огляду на викладене, вважаю, що пункт 15 частини першої статті 106 Закону про судоустрій не може тлумачитися як такий, що передбачає автоматичне притягнення судді до дисциплінарної відповідальності у кожному випадку набрання законної сили судовим рішенням про адміністративну відповідальність за корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення, незалежно від його характеру.
31. З огляду на викладене вважаю, що оскаржене рішення ВРП підлягало скасуванню, оскільки вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення (дводенна затримка з поданням повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, які відбулись внаслідок продажу автомобіля) не було настільки грубим, щоб утворити належну підставу для дисциплінарної відповідальності.

Суддя Микола МАЗУР