06 квітня 2026 року Єдиний унікальний № 501/1204/22 Провадження № 1-кп/501/80/26

ВИРОК
Іменем України
06 квітня 2026 року        м. Чорноморськ
Чорноморський міський суд Одеської області
у складі головуючого  ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 
номер справи 501/1204/22 провадження 1-кп/501/80/26
розглянувши відкритому судовому засіданні залі суду м. Чорноморську кримінальне провадження внесене в Єдиного реєстру досудових розслідувань № 1202216216000055 від 20 січня 2022 року відносно: 
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Овідіоволь Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, працює АЗС « Джек Морушен» раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України,-
участь у справі приймали: прокурор – ОСОБА_4 
представник потерпілого адвокати - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 
потерпіла - ВКЗ ОСОБА_7 
захисник обвинувачуваного ОСОБА_8 
обвинувачений - ОСОБА_3 
ВСТАНОВИВ:
Сторони, кожен окремо, не заперечували щодо розгляду справи під час воєнного стану.
Стислий виклад формування обвинувачення визнане судом доведеним.
ОСОБА_3 19 січня 2022 року о 22:24 годині керуючи, технічно справним транспортним засобом автомобілем «BMW 530», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та здійснював рух на правій смузі руху проїзної частини по вул. Перемоги в м. Чорноморську Одеського району Одеської області, на якій організовано двосторонній рух з однією смугою в напрямку руху автомобілем «BMW 530», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та однією смугою руху в зустрічному напрямку, де зустрічі напрямки поділені дорожньою розміткою 1.1 та 1.6 Правил дорожнього руху України (далі по тексту ПДР) зі швидкістю 68 км/год.
Рух здійснювався у темну пору доби, що освітлюється штучним освітленням по сухому асфальтобетонному покриттю з боку вул. Олександрійська в напрямку вул. Промислова м. Чорноморськ Одеського району Одеської області.
В цей час, на проїзну частину автодороги, а саме в межах смуги нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.35.1 і 5.35.2 «Пішохідний перехід» ПДР України і дорожньою розміткою 1.14.1 («зебра») ПДР України, який розташований навпроти будівлі готелю «NIKA» по вулиці Перемоги, 18-г в м. Чорноморську Одеського району Одеської області вийшов пішохід ОСОБА_9 , який став перетинати проїжджу частину зліва направо відносно напрямку руху автомобіля марки «ВМАУ 530», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Під час здійснення руху на ділянці проїзної частини вулиці Перемоги, 18- г біля будівлі готелю «NIKA», на якій встановлено інформаційно-вказівні знаки 5.35.1 - 5.35.2 «Пішохідний перехід» та дорожня розмітка 1.14.1 (зебра), водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3. б), 12.2, 12.3, 12.4., 18.1 «Правил дорожнього руху» України, які зобов`язують водія:
п.1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.12.2 У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.
п.12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»;
п.18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»; не переконався в безпеці свого руху, не обрав безпечну і допустиму швидкість руху, не врахував дорожньої обстановки, свої практичні навички керування транспортними засобами, а також особливості завантаження і стан свого автомобіля, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого напроти будівлі готелю «NIKA» маючи реальну і об`єктивну можливість своєчасно виявити небезпеку для свого подальшого руху - пішохода ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину вказаної улиці зліва на право відносно напрямку руху автомобіля, та маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, ОСОБА_3 діючи з необережності не вжив належних і своєчасних заходів до зменшення швидкості свого руху до безпечної, аж до зупинки автомобіля, та не надав дорогу вказаному пішоходу, проявляючи злочинну самовпевненість продовжив рух у зазначеному режимі, в результаті чого скоїв наїзд передньою частиною кузову керованого ним автомобіля марки «BMW 530», держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на пішохода ОСОБА_9 .
Під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 заподіяно наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді саден, синця голови, крововиливів в м`які тканини голови, крововиливів під м`які мозкові оболонки, забою базального відділу лівої скроневої долі; травми кінцівок у вигляді саден верхніх та нижніх кінцівок, закритого перелому кісток лівої гомілки; садна живота, які в комплексі мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. 
В результаті дорожньої транспортної пригоди 24 січня 2022 року, наступила смерть потерпілого ОСОБА_9 . Смерть ОСОБА_9 знаходиться у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною травмою, безпосередньою причиною смерті з`явився набряк головного мозку.
Порушення вимог п.п. 1.5, 2.3. б), 12.2, 12.3, 12.4., 18.1 «Правил дорожнього руху» України з боку водія ОСОБА_3 знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_9 .
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
03 травня 2022 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 скерований до суду для розгляду справ по суті.
Рух справи.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 травня 2022 року вищезазначена кримінальне провадження передано для розгляду судді ОСОБА_10 .
Суддю Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_11 звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 1007/0/15-23 від 24 жовтня 2023 року.
На підставі розпорядження керівника апарату Іллічівського міського суду Одеської області від 06 листопада 2023 року № 86 вище вказане кримінальне провадження призначено до повторного автоматизованого розподілу судових справ.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 листопада 2023 року кримінальне провадження передано в провадження судді ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 08 листопада 2023 року кримінальне провадження прийнято до розгляду та призначено судовий розгляд.
Відповідно до ухвали суду від 26 лютого 2024 року вирішено питання про відсутність необхідності розпочинати розгляд справи спочатку та повторно здійснювати процесуальні дії проведені під час розгляду обвинувального акту суддею ОСОБА_11 . 

Позиція учасників судового процесу.
Прокурор в судовому засіданні враховуючи надані суду докази, вважав обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України доведеним та просив призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з позбавленням права керування транспортними засобами, долю речових доказів, судові витрати вирішити відповідно до положень ст. 100, 124 Кримінального процесуального кодексу України, позовні вимоги потерпілих ОСОБА_12 ОСОБА_7 задовольнити в повному обсязі.
Потерпілі: ОСОБА_7 її захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, прохали їх задовольнити стягнувши зі ОСОБА_3 100000.00 грн. моральної шкоди завданою кримінальним правопорушенням, та втратою сина, 28400.00 грн. матеріальної шкоди, враховуючи поведінку обвинувачуваного прохала призначити максимальну санкцію статті, передбаченої ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України 8 років позбавлення волі.
ОСОБА_13 її захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, прохали їх задовольнити: стягнувши зі ОСОБА_3 щомісячно на утримання доньки ОСОБА_14 починаючи з 24 січня 2022 року відшкодування шкоди завданою смертю батька у розмірі 18882.88 грн. до її повноліття, стягнути матеріальну шкоду у розмірі 42013.70 грн., стягнути моральну шкоду завданою кримінальним правопорушенням у розмірі 10500000.00 грн., враховуючи поведінку обвинувачуваного прохала призначити максимальну санкцію статті, передбаченої ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України 8 років позбавлення волі, до набрання виром законної сили прохала обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Захисник обвинувачуваного адвокат ОСОБА_15 в судовому засіданні зазначив, що стороною звинувачення «поза розумні сумніви» не доведена вина ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення. За період розгляду справи ОСОБА_3 , неодноразово робив спроби відшкодувати матеріальні збитки проте потерпіли відмовляли в цьому. Позовні вимоги потерпілих прохав задовольнити в розумному розміру.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні своєї вину у пред`явленому звинуваченні визнав частково, зазначив, що дійсно 24 січня 2022 року біля 22: 24 години рухався по вул. Перемоги в м. Чорноморську Одеського району Одеської області, на своєму автомобілі «BMW 530». В цей час була погана видимість, біля готелю «NIKA» є пішохідний перехід проте на ньому пішоходів не було, на зустріч їхав автомобіль, який закривав узбіччя , тому він не побачив потерпілого, який переходив проїзну частину як йому здалось в стані алкогольного сп`яніння, після ДТП він залишився на місці викликав швидку, намагався допомогти, проте потерпілі не бажали його бачити. Провину визначає в частині, того що він керував транспортним засобом. Позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди він визнає готовий сплатити, сплатив частково 40 000.00 грн. на картку ОСОБА_7 , щодо стягнення моральної шкоди покладався на розсуд суду.
Фактичні обставини встановлені Судом.
Не зважаючи на часткове визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення доводиться безпосередньо дослідженими в судому засіданні наступними доказами.
Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 1202216216000055 від 20 січня 2022 року відомості про те що 19 січня 2022 року о 22:20 годині, в темний час доби, на проїзній частині вул. Перемоги в м. Чорноморську мала місце ДТП, в ході якій автомобіль BMW 530, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який перетинав проїзну по пішохідному переходу, зліва направо, відносно напрямку руху автомобілю, внаслідок чого останньому було спричинене тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому правової гомілки. Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (т.1 а.с.181).
Постановою слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від 24 січня 2022 року правову кваліфікацію, враховуючи смерть потерпілого ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 1202216216000055 від 20 січня 2022 року (т.1а.с.190).
Протоколом огляду місця події від 20 січня 2022 року, схемою, фототабліцєю до нього (а.с.201-220).
Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`янінню, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху у ОСОБА_3 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено (т.1.с.224).
Протоколом огляду місця події та фото таблиці до нього палати №4 відділення реанімації КНП ООКЛ ООР розташованого в м. Одеса та трупа громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 233).
Лікарського свідоцтва про смерть № 67 від 24 січня 2022 року за яким пішохід травмований внаслідок зіткнення з легковим автомобілем в м. Чорноморську (т.1 аю.с.235).
Ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 21 січня 2022 року про накладення арешту на автомобіль «BMW 530», держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.1 а.с.237).
Висновком експерта № 67 від 24 січня 2022 року, на підставі якого зроблений висновок, що при експертизі трупа ОСОБА_9 , виявлені наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді саден, синця голови крововиливів в м`які тканини голови, крововиливів під м`які мозкові оболонки, забою базального відділу лівої скроневої долі; травми кінцівок у вигляді саден верхніх та нижніх кінцівок, закритого перелому кісток лівої гомілки , садна живота.
Множинність, поєднаність, поліморфізм та локалізація ушкоджень у ОСОБА_9 свідчать про те, що вони могли утвориться внаслідок дорожньої транспортної травми, а саме при зіткненні пішохода з рухаючимся транспортним засобом, легковим автомобілем.
Механізм, зазначених ушкоджень можу бути представленим таким чином.
У момент первинного контакту первинного контактування ОСОБА_9 міг перебувати у вертикальному положенні і був звернений до рухомого транспортного засобу передньою поверхнею тіла, про що свідчить переважна локалізація ушкоджень на передній поверхні тіла, закритих переломів кісток лівої гомілки з викришеними краями на передніх поверхнях кісток.
Всі ушкодження ОСОБА_9 з урахуванням їх морфологічних особливостей (м`які тканини лівої гомілки з інфільтруючись крововиливом з помірними реактивними змінами вогнищевими ознаками резорбції. Субарахноїдальний крововилив вогнищеві внуірішньомозкові крововиливи і фокуси геморагічного розм`якшення речовини мозку ділянці кори великої півкулі помірними реактивними змінами і ознаками резорбції, заподіяні прижиттєве, одномоментно, незадовго до потрапляння його в лікарню.
Всі вищевказані ушкодження оцінюються в комплексі, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, згідно з п. 2.1.1 (а) і п. 2.1.3 (б,в,г,л) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».
Смерть ОСОБА_9 , 1985 року народження настала внаслідок множинних травм, які охоплюють декілька ділянок тіла, закрита черепно-мозкова травма з субарахноїдальним крововиливами, забоєм мозку, переломів кісток лівої гомілки з крововиливами в навколишні тканини. Безпосередньою причиною смерті з`явився набряк головного мозку. Дані про алкоголь запитати за місцем лікування (т.1 а.с.245-247).
Висновком інженерно-технічної експертизи № 22-16-16/1638 від 18 квітня 2022 року, згідно якого досліджено диск DVD з записом з камер відеоспостереження готелю «NIKA», розташованого по вул. Перемоги в м. Чорноморську Одеської області та визнаного речовим доказом. 
Згідно даного висновку: дії водія автомобіля регламентуються вимогами п.18.1 ПДР України, згідно з якими :«Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Також дії водія автомобіля «BMW 530» регламентовані п.12.4 ПДР «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»; водій автомобіля «BMW 530» мав технічну можливість запобігти наїзд на пішохода виконанням п.12.4,18.1 ПДР України. Дії водія автомобіля не відповідають вимогам п. 18.1 ПДР України, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з ДТП - наїздом на пішохода (т.2 а.с.9-24).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 19 жовтня 2022 року, схемою до нього та фототаюлицею, яким встановлена загальна видимість в умовах ДТП при включеному ближньому світлі фар на автомобілі автомобіля «BMW 530» держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у тому числі дорожнього знаку 5.38.1 «Пішохідний перехід» (фото 1).
Початок видимості групи пішоходів розташованої у лівому краю проїзної частині вул. Перемоги та на відстані 1 м до дорожньої розмітки «зебра» в умовах ДТП при включеному ближньому світлі фар автомобіля «BMW 530» держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у тому числі дорожнього знаку 5.38.1 «Пішохідний перехід» (фото 2).
Момент встановлення конкретної видимості групи пішоходів розташованої у лівому краю проїзної частині вул. Перемоги та на відстані 1 м до дорожньої розмітки «зебра» в умовах ДТП при включеному ближньому світлі фар автомобіля «BMW 530» держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 із показів обвинувачуваного ОСОБА_3 , та понятих ( фото №3).
Момент встановлення конкретної видимості групи встановлення конкретної видимості групи пішоходів розташованої у лівому краю проїзної частині вул. Перемоги та на відстані 1 м до дорожньої розмітки «зебра» в умовах ДТП при включеному ближньому світлі фар автомобіля «BMW 530» держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 із показів обвинувачуваного ОСОБА_3 , та понятих з прив`язкою до місцевості (фото №4,5)( а.с.126-134).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 21 червня 2023 року схемою до нього, яким встановлено, що « …. згідно автомеханічної експертизи проведеною в Одеському НДІСЕ встановлено, що відповідно відеозапису зафіксований момент початку виходу двох пішоходів на проїзну частину, справа від розмітки пішохідного переходу. На цей момент, автомобіль «BMW 530» держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку автомобілю, висвітлив пішоходів своїми фарами. За даними відеозапису час рух пішохода з моменту його виходу на проїжджу частину до моменту наїзду автомобілем «BMW 530» держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає приблизно 5.9 с. У момент виходу пішоходів на проїзду частину автомобіль «BMW 530» держаний реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебував від місця наїзду на відстані близько 111м( т.2 а.с. 173-184).
Висновком судової експертизи від 17 січня 2025 року за результатами досліджень виконаних в рамках експертних спеціальностей: 10.9 «Дослідження комп`ютерної техніки та програмних продуктів», 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди», за яким надані на дослідження оптичний носій дозволяє зчитувати записану на них інформацію.
За даними відеозапису пригоди швидкість руху легкового автомобіля сірого кольору який безпосередньо перед ДТП здійснив рух у зустрічному напрямку для автомобіля «BMW 530» при проїзді цим автомобілем пішохідного переходу у місці пригоди, складав приблизно 70 км /год.
З моменту коли легковий автомобіль сірого кольору проїхав дорожню розмітку пішохідного переходу, до моменту початку контактування передній частини автомобіля «BMW 530» з пішоходом пройшов час приблизно 5.3 с.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 07 листопада 2025 року було встановлено: конкретна видимість дорожніх знаків 5.38.1 та 5.38.2 «Пішохідний перехід» ПДР України встановлених з обох боків проїзної частини вул. Перемоги м. Чорноморську Одеської області, напроти готелю «NIKA», тобто відстань від передньої частини автомобіля, на якій з робочого місця водія дорожні знаки стають упізнаними та їх характерними ознаками, автомобіля «BMW 530» настає не менш ніж на 100.5 м, а загальна видимість дороги, тобто відстань він передньої частини вказаного автомобіля, на якій з робочого місця водія чітко розрізняються елементи дороги на шляху руху, орієнтування за якими дозволяє вести транспортний засіб у смузі руху, з робочого місця водія автомобіля «BMW 530» в цій позиції складає не менш 150.0 метрів.
Конкретна видимість пішоходів ОСОБА_9 і ОСОБА_16 , які перебувають на зустрічній смузі руху, близько до тротуару в момент їх раптового освітлення ближнім світлом фар автомобіля, який рухався по цієї смузі до проїзду пішохідного переходу, тобто відстань від передньої частини автомобіля, на якій з робочого місця водія силуеті пішоходів стають упізнаними за їх характерними ознаками, з робочого місця водія автомобіля «BMW 530» настає за 111.3 метрів (за 5.9 с до ДТП), при цьому в даній в даній позиції з робочого місця водія автомобіля «BMW 530» видно лише ноги обох пішоходів, а загальна видимість дороги, тобто відстань від передньої частини автомобіля, на який з робочого місця водія автомобіля «BMW 530» чітко розрізняються елементи дороги на шляху руху, орієнтування за якими дозволяє вести транспортний засіб у смузі руху з робочого місця водія автомобіля «BMW 530» складає не менш 150.0 метрів.
Конкретна видимість пішоходів ОСОБА_9 і ОСОБА_16 , які перебувають на зустрічній смузі руху за автомобілем, який рухався по цієї смузі після проїзду пішохідного переходу, з робочого місця водія автомобіля «BMW 530» настає за 54,75 метрів (за 2,9 секунд до ДТП), а загальна видимість дороги з робочого місця водія автомобіля «BMW 530» в цій позиції складає не менше 150,0 метрів.
Небезпека для водія автомобіля «BMW 530» ОСОБА_3 при освітленні потерпілого ближнім світлом фар автомобіля, який рухався по цієї смузі до проїзду пішохідного переходу, виникає на відстані 111,3 метрів до ДТП (за 5,9 секунд до ДТП).

Небезпека для водія автомобіля «BMW 530» ОСОБА_3 в умовах увімкненого ближнього світла фар, пішохода одягненого в темні речі, який в середньому темпі перетинає проїзну частину зліва направо по ходу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_3 , приблизно в метрі від пішохідного переходу ближче до транспортного засобу, за автомобілем, який рухався по цієї смузі після проїзду пішохідного переходу, виникає на відстані 54.75 метрів до ДТП (за 2,9 секунд до ДТП).
З моменту виникнення небезпеки для водія (у разі, врахування моменту небезпеки - виявлення ніг обох пішоходів на зустрічній смузі, руху близько до тротуару в момент їх раптового освітлення ближнім світлом фар автомобіля, який рухався по цієї смузі до проїзд пішохідного переходу) до місця наїзду пішохід подолав відстань довжиною 9.3 метрів за час 5.9 секунд.
З моменту виникнення небезпеки для водія (у разі, врахування моменту небезпеки - виявлення чітких силуетів обох пішоходів на зустрічній смузі руху за автомобілем який рухався по цієї смузі після проїзду пішохідного переходу) до місця наїзду пішохід подолав відстань довжиною 9.3 метрів за час 5.9 секунд.
З моменту виникнення небезпеки для водія (у разі, врахування моменту небезпеки - виявлення чітких силуетів обох пішоходів на зустрічній смузі руху за автомобілем який рухався по цієї смузі після проїзду пішохідного переходу) до місця наїзду пішохід подолав відстань довжиною 6.7 метрів за час 2.9 секунд.
Поясненнями потерпілих: ОСОБА_13 , яка повідомила, що очевидцем події не була, зазначила, що 19 січня 2022 року в вечірній час чоловік повертався з роботи, переходив дорогу та був збитий на пішохідному переході ОСОБА_3 , після цього доставлений у лікарню, був транспортований у м. Одесу де у лікарні помер. Вона залишилась з малолітньою донькою, втратила дорогу людину. Будь-якої допомоги за весь цей час вона від ОСОБА_3 не отримала. Надала свої письмові пояснення, щодо призначення покарання, прохала застосувати до ОСОБА_3 максимальну санкцію ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначити 8 років позбавлення волі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
ОСОБА_7 повідомила, що очевидцем події не була, потерпілий є її син, враховуючи поведінки обвинувачуваного після ДТП, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала їх задовольнити, щодо покарання прохала призначити максимальну санкцію ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначити 8 років позбавлення волі.
Про виклик свідків, проведення, інших слідчих дій стороною обвинувачення та захистку не з`являлось.
Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.
Згідно до ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 Кримінального процесуального суду України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами. 
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, дослідивши всі докази сторони обвинувачення і сторони захисту, керуючись вимогами ст. 94 Кримінального процесуального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
При цьому, Суд ураховує лише ті докази, які ним визнано належними, допустимими та достовірними, з урахуванням доводів, наведених вище у цьому вироку.
Захисником обвинувачуваного адвокатом ОСОБА_8 в судових дебатах фактично заявлено, що обвинувачений не визнає своєї провини, що дії потерпілого ОСОБА_9 стали підставою ДТП. Проведені по справи дослідження жодним чином не доводять провину обвинувачуваного поза розумним сумнівом, у зв`язку з чим прохав кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України.
Проте, Суд не приймає до уваги судження адвоката, з наступних підстав.
За клопотанням сторони захисту судом неодноразово проводились слідчі експерименти, щодо механізму скоєння ДТП. За наслідками слідчих експериментів порушень ПДР України в боку потерпілого ОСОБА_9 не встановлено. 
Однак проведені слідчі експерименті підтвердили порушення ОСОБА_17 1.5, 2.3. б), 12.2, 12.3, 12.4., 18.1 ПДР України, що є в причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України, жодних обставин, передбачених ст. 87 Кримінального процесуального кодексу України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 . Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед Судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, Суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 доведена повністю і його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України - як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Мотиви призначення покарання, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При ухваленні вироку відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». 
Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення Європейського суду з прав людини вказує від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» п. 43). Також ,має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2013 року у справі «Веренцов проти України» - п.86).
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами від 12 червня 2009 року, визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 Кримінального кодексу України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Згідно ст. 12 Кримінального кодексу України ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України відноситься до тяжких злочинів (вчиненого з необережності, але тяжкого злочину внаслідок якого настала загибель потерпілого),
Відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання ,виправлення засудженого.
Судом обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до положень ст. 66, 67 Кримінального кодексу України, не встановлено.
Так, в судовому засіданні під час допиту ОСОБА_3 заявлено про щире каяття, проте судом це не може бути прийняте до уваги оскільки, щире каяття – це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.
В судовому засіданні ОСОБА_3 не надав критичної оцінки своїй поведінці, формально вказавши на часткове визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.
Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 199/6365/19 від 15 листопада 2021 року.
Як особа ОСОБА_3 раніше не судимий, має середню спеціальну освіту не одружений, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований.
Відповідно до абзацу 17 ч. 1 ст. 368 Кримінального процесуального кодексу України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З досудової доповід від 30 травня 2022 року вбачається , що виходячи з історії правопорушень , а також низької йомовірності вчинення повторного правопорушення виправлення ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства проте за умови здійснення нагляду та застосування соціально- виховних заходів. ( т.1 1 а.с.127-130).
Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 Кримінального кодексу України до обвинуваченого ОСОБА_3 . Суд не вбачає, тому не погоджується з висновком органу пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства із застосуванням ст. 75 Кримінального кодексу України.
При призначенні покарання суд враховує і позицію потерпілої сторони, які просили призначити обвинуваченому реальну, максимальну міру покарання передбачену санкцією ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України. Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Оцінюючи докази у їх сукупності, Суд керується вимогами ст. 370 ст. 94 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до яких судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. 
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. 
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Частиною 3 ст. 373 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Висновок суду.
Суд вважає, що вина ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю обставин, установлених під час судового розгляду та стороною обвинувачення повністю доведено, що обвинувачений ОСОБА_3 маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної пригоди, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, не виконав п.12.4, 12.2 п.12.3 ПДР України, що знаходяться в прямому наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого та підлягає кримінальній відповідальності відповідно до положень ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.
На підставі викладеного, врахував усі обставини вчиненого злочину, Суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення без ізоляції від суспільства неможливо.
Підсумовуючи все вище зазначене, Суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення та час який минув з моменту його вчинення.
Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).
При цьому, призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_3 щодо позбавлення права керувати транспортними засобами, сприятиме меті попередження вчинення ним нових кримінальних та адміністративних правопорушень, які пов`язані з діяльністю джерела підвищеної небезпеки.
На переконання суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує спів розмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання, повністю враховує обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого та його поведінку після вчинення злочину.
Інші питання пов`язані в винесенням вироку.
Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обиралась. Враховуючи що судом призначається покарання пов`язане з позбавленням волі Суд обирає обвинуваченому ОСОБА_3  запобіжний у виді тримання під вартою по день набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, узявши його під варту з залу суду.
Щодо позовних вимог потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_13 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Частина 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими Кримінальним процесуальним кодексом України. 
Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що внаслідок вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, настала смерть потерпілого. З метою відшкодування заподіяної моральної шкоди потерпілі звернулися до ОСОБА_3 із цивільними позовами, в межах цього кримінального провадження (т. 1 а. с. 27-33 , 180-184).
Водночас на час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК Український Страховий Стандарт», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/205382055 від 11 серпня 2021 року, який наявний у матеріалах справи (т. 1 а. с. 222).
Згідно з вказаним полісом у разі настання страхового випадку, страхова компанія зобов`язується здійснити виплату страхового відшкодування, у тому числі за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю потерпілого у розмірі 260 000.00 грн. майну, - у розмірі 130 000.00 грн.
Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) що діяв на час події, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або згаданим вище Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176 цс 18) у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року (справа № 147/66/17), викладеного правового позицію такого змісту: внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).
Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). 
Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (п.п. 149, 150).
У то й же час потерпіла особа в разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону № 1961-IV (п. 172).
Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-IV (п. 173).
Враховуючи, що потерпілими не враховані при пред`явлені позовних вимог зазначені положення закону, в судовому засідання про залучення у якості співвідповідача страхову компанію клопотань не заявлялось, Суд вважає, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення, при цьому Суд роз`яснює право потерпілих звернутися з таким позовом у порядку цивільного судочинства.

Судові витрати.
По справі є судові витрати за проведення судових експертиз в загальному розміру 18716.89 грн., які підлягають стягненню з обвинувачуваного ОСОБА_3 .
Речові докази.
Долю речових доказів Суд вирішує відповідно до положень ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України. 
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовані ухвалою слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 16 лютого 2024 року, підлягають скасуванню. 
Відповідно до Постанови Кабінету України «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» від 19 листопада 2012 р. № 1104, затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, п.20 якого визначено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Пунктом 32 даного Порядку передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання. Тобто, транспортний засіб як речовий доказ, підлягає поверненню власнику безоплатно.

Керуючись ст. 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним  ОСОБА_3  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначити покарання: у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Обрати  ОСОБА_3  запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Узяти  ОСОБА_3  під варту з залу суду.
Строк покарання відраховувати з часу затримання з 06 квітня 2026 року по день набрання вироком законної сили включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовані ухвалою слідчого судді, Іллічівського міського суду Одеської області від 21 січня 2022 року - скасувати.

Речові докази:
? автомобіль «BMW 530», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_3 – повернути власнику;
? оптичний носій інформації диск HP DVD +R GB Data 120 min Video CPDR47G-CSMWP03-1230N122» із відеозаписом ДТП що мала місце 19 січня 2022 року – зберігати в матеріалах кримінального провадження № 12022162160000055 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2022 року.

Стягнути з  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь держави витрати на проведення судових експертиз у загальному розмірі 18716.89 грн.
Цивільні позови ОСОБА_13 , ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення. Роз`яснити право потерпілих звернутися з таким позовом у порядку цивільного судочинства.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суд також роз`яснює право обвинуваченому подати зауваження щодо технічного запису судового засідання.

Головуючий