Справа №487/5874/23
Провадження №1-кп/487/229/26

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2026 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді –  ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання –  ОСОБА_2 , прокурора –   ОСОБА_3 , особи, відносно якої розглядається клопотання –   ОСОБА_4 , його законного представника –  ОСОБА_5 , захисника –  ОСОБА_6 ,  розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання про застосування ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню №12023152030000867 від 20.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 ч.1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

З окружної прокуратури м. Миколаєва до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання про застосування ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню №12023152030000867 від 20.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 ч.1 ст. 190 КК України.
Із змісту клопотання вбачається, що 24.02.2022 указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває дотепер.
Незважаючи на це, 19 травня 2023 року, більш точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , будучи обізнаним про введення на території України воєнного стану, у вищезазначені дату та час, перебував в приміщенні кімнати АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_7 .
Знаходячись у приміщенні вказаної квартири ОСОБА_4 побачив в користуванні потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Iphone» моделі «11», та скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого, таємно викрав належний потерпілому мобільний телефон марки «Iphone» моделі «11», вартістю 8933,33 гривень.
В подальшому, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_4 залишив місце вчинення правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. 
Своїми діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 8933,33 грн.
Крім того, ОСОБА_4 19.05.2023, більш точного часу встановити не виявилось можливим, знаходився за адресою: АДРЕСА_2 .
Перебуваючи у вказаному місці, ОСОБА_4 побачив гірський жіночий велосипед торгівельної марки «Giant» моделі«RockW» білого кольору, який належить потерпілій ОСОБА_8 та вирішив шахрайським шляхом заволодіти вказаним гірським велосипедом.
Так, ОСОБА_4 під приводом власного користування, попросив у потерпілої ОСОБА_8 , гірський жіночий велосипед торгівельної марки «Giant» моделі«RockW» білого кольору, на що потерпіла погодилась та добровільно передала зазначений гірський велосипед. 
Після цього, ОСОБА_4 , отримавши гірський жіночий велосипед торгівельної марки «Giant» моделі«RockW» білого кольору, вартістю 6333,33 гривень, не маючи на меті повертати позичене, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_8 , з місця вчинення правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. 
Своїми діями, ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 6333,33 гривень.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, застосувавши до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги.
Захисник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру вважав, що в задоволенні клопотання слід відмовити, враховуючи, що майно потерпілим повернуто, відсутні збитки, ОСОБА_4 вчинив правопорушення у стані неосудності, а також, що тривалий час перебуває на стаціонарному лікуванні. 
Законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру просила вирішити клопотання з урахуванням доказів у справі. 
В судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив обставини зазначені у клопотанні, підтримав думку свого захисника. Суду пояснив, що він все майно потерпілим повернув, також пам`ятає, що у потерпілого викрали мобільний телефон, але було багато людей, він не брав телефон. Він забрав велосипед у ОСОБА_8 , з якою він разом проживав, але потом сам наполіг щоб вона написала заяву в поліцію, щоб скоріше їй повернули велосипед. 
Обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 і ч. 1 ст. 190 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), знайшли своє об`єктивне підтвердження під час судового розгляду клопотання, на підставі досліджених судом доказів. 
Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
У відповідності до вимог ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
На підтвердження вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 і ч. 1 ст. 190 КК України, судом були досліджені наступні докази:
заява ОСОБА_7 від 02.06.2023 про отримання від працівників поліції мобільного телефону марки «Iphone» моделі «11» imei НОМЕР_1 imei НОМЕР_2 , білого кольору у про резиновому чохлі , який у нього було викладено;
висновок експерта №СЕ-19/115-23/7625-ТВ від 30.05.2023, згідно якого ринкова  вартість (без урахування до неї суми податку на додану вартість) наданого на дослідження мобільного телефону марки APELE моделі «Iphone 11» 4/64 G білого кольору, який був у використанні, у працездатному стані, у про резиновому чохлі , станом на 19.05.2023, могла становити – 8933,33 грн.;
заява ОСОБА_9 про добровільну видачу працівникам поліції мобільного телефону марки «Iphone 11» білого кольору imei НОМЕР_1 imei НОМЕР_2 , який був викрадений ОСОБА_10 ;
висновок експерта №СЕ-19/115-23/9427-ТВ від 12.07.2023, згідно якого ринкова  вартість (без урахування до неї суми податку на додану вартість) об`єкту дослідження, зазначеного в постанові як «велосипед білого кольору «Giant Rock ХС Aluxx 6000 та ідентифікований експертом як «гірський жіночий велосипед торгівельної марки «Giant» моделі «RockW» білого кольору», який  був у використанні, у працездатному стані, станом на 19.05.2023, могла становити – 6333,33 грн.;
заява ОСОБА_8 від 12.07.2023 про отриманні від працівників поліції велосипеду білого кольору марки «Giant Rock», який був у неї викрадений;
заява від 06.07.2023 ОСОБА_11 про добровільну видачу працівникам поліції велосипед білого кольору марки Giant моделі Rock ХС, який придбав в середині травня 2023 року.
Згідно наданих доказів, що характеризують особу ОСОБА_4 , останній не судимий, притягувався неодноразово до адміністративної відповідальності, на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебуває, у лікаря нарколога КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» ММР лікування не проходив, за медичною допомогою не звертався, неодноразово лікувався стаціонарно в психіатричному відділенні з діагнозом: параноїдна шизофренія. 
Отже, під час судового розгляду даного клопотання поза розумним сумнівом доведено і є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 вчинені суспільно - небезпечні діяння, яки підпадає під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та ч.1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство). 
В той же час згідно з висновку судово-психіатричної експертизи №162 від 02.08.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждав у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому кримінальне діяння та страждає на даний час хронічним психічним розладом – параноїчною шизофренію. За своїм психічним станом ОСОБА_4 не міг у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому кримінальне діяння та не може на даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 психічним захворюванням, яке виникло у нього після скоєння злочину, не страждає. За своїм психічним станом він не може усвідомлювати свої дії в суді та під час слідчих дій.
З огляду на психічний стан ОСОБА_4 йому може бути рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру – надання стаціонарної психіатричної допомоги. 
Вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.
Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Тобто, осудність - це юридична передумова вини і кримінальної відповідальності, обов`язкова ознака суб`єкта злочину та лише психічно здорова людина свідомо обирає варіанти поведінки, здатна розуміти те, що чинить і тому може бути відповідальною за свої діяння. В той час, як неосудність виключає можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності, оскільки при такому стані особа під час вчинення діяння не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної психіки, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.
Згідно з ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до п. 3наказу МОЗ України № 397 від 08 жовтня 2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади», вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчиненого нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.
Як роз`яснено в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме). При цьому в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру.
Судом також враховується, що ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.09.2023 до ОСОБА_4 було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 296 та ч.1 ст. 126 КК України, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.10.2023 до ОСОБА_4 було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України та ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.08.2024 до ОСОБА_4 було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.
На теперішній час ОСОБА_4 перебуває в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради, у зв`язку із застосуванням до нього заходів медичного характеру.
Ухвалою від 28.05.2025 Самарського районного суду міста Дніпра, заяву Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради відносно ОСОБА_4 про продовження примусових заходів медичного характеру задоволено та продовжено примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, строком до 6 (шести) місяців. 
В ухвалі судом встановлено, що в письмовій заяві та висновку від 13.05.2025 року комісії лікарів-психіатрів щодо ОСОБА_4 вказано, що психічний стан пацієнта можна охарактеризувати як важкий. Контакт вкрай малопродуктивний. Своєю поведінкою демонструє наявність галюцинаторних переживань. Пацієнт не орієнтований в поточній ситуації та часі. Мислення розірване, непослідовне, паралогічне. Потребує постійного нагляду та допомоги себе не обслуговує, особисту гігієну не підтримує. Часто чинить супротив медичному персоналу, проявляє агресію. Про скоєне нічого не говорить, відповідає щось не по суті. Ніяких уявлень про хворобу чи необхідність лікування не сповіщає. На час огляду комісією лікарів-психіатрів не виключається соціальна небезпека з боку пацієнта. Вбачається необхідність в продовженні примусових заходів медичного характеру у спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги з метою купірування психоматичної симптоматики, становлення та закріплення ремісії, досягнення розуміння власного стану та необхідності підтримуючого лікування, формування достатньо критичного відношення до скоєного правопорушення, та початку проведення соціально-реабілітаційних заходів.
Крім того, ухвалою від 03.11.2025 Криворізького районного суду Дніпропетровської області, заяву Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради відносно ОСОБА_4 про продовження примусових заходів медичного характеру задоволено та продовжено примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, строком до 6 (шести) місяців.
В ухвалі судом встановлено, що відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 450 від 27.10.2025 ОСОБА_4 на даний час продовжує страждати на психічне захворювання шизофренію, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, безперервний перебіг. Враховуючи порушення емоційно-вольової сфери з нестабільністю настрою, схильністю до створення конфліктних ситуацій, формального некритичного відношення до скоєного суспільно небезпечного діяння, потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. В письмовій заяві та висновку комісії лікарів-психіатрів від 28.10.2025 відносно ОСОБА_4 вказано, що його психічний стан залишається нестабільним.
З огляду на викладене та з метою досягнення мети застосування примусових заходів медичного характеру, якою є вилікування чи поліпшення стану здоров`я ОСОБА_4 , що можливо шляхом створення найбільш оптимальних умов для одужання, а також враховуючи те, що таке лікування може бути надано на умовах стаціонарної психічної допомоги у примусовому порядку з урахуванням висновку лікаря - експерту, при цьому, беручи до уваги ступінь суспільної небезпеки діяння, яке вчинив ОСОБА_4 , що має вираз у конкретних обставинах вчинення суспільно-небезпечного діяння, ознаки якого відповідають складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 і ч.1 ст. 190 КК України,  характер і тяжкість психічного захворювання ОСОБА_4 , що полягає у хронічним психічним розладом – параноїчною шизофренію та який за своїм психічним станом не міг у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому кримінальне діяння та не може на даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та його задоволення в повному обсязі, в зв`язку з чим необхідно застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру через наявність в нього хронічного психічного захворювання.
У зв`язку з чим ставиться критично до посилання захисника про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора. 
До повноважень суду в даній категорії справ, входять лише визначення виду психіатричного закладу, проте не конкретного закладу.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, ОСОБА_4 не обирався та відсутні підстави для його визначення. 
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільні позови не заявлені.
Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз віднести на рахунок держави.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 512-513 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню №12023152030000867 від 20.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 ч.1 ст. 190 КК України – задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з вчиненням ним суспільно небезпечних діянь, що містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 і ч.1 ст. 190 КК України - примусові заходи медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психічної допомоги у примусовому порядку.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирати.
Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз віднести на рахунок держави.
Речові докази: мобільний телефон марки «Iphone 11» білого кольору, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 – залишити в розпорядження останнього; 
велосипед білого кольору торгівельної марки «Giant» моделі «RockW», переданий на зберігання потерпілої ОСОБА_8 – залишити в розпорядження останньої. 
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена протягом 30 днів з дня її проголошення через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1