ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/958/25  Номер провадження 22-ц/814/264/26	Головуючий у 1-й інстанції Ковальчук Т. М.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Триголов В.М.
Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.
Розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 13 травня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В :
У січні 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулось до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просило стягнути з ОСОБА_1 (далі – відповідач, ОСОБА_1 ) 70488,00 грн заборгованості за кредитним договором, а також 2422,40 грн сплаченого судового збору та 6000,00 грн витрат на правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 листопада 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 180993084 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого останній отримав 22000,00 грн на його банківську карту.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання виконало у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 22000,00 грн, а останній свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 70488,00 грн, з яких: 22000,00 грн заборгованість за основним кредитом, 48488,00 грн – за несплаченими відсотками.
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, а також додаткові угоди від 28 листопада 2019 року, 31 грудня 2020 року, 31 грудня 2021 року, 31 грудня 2022 року та 31 грудня 2023 № 19, № 26, № 27, № 31, № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за умовами якого останнє отримало право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 180993084.
05 серпня 2020 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01, а також додаткові угоди від 03 серпня 2021 року, 30 грудня 2022 року № 2, № 3 до договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, за умовами якого останнє отримало право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 180993084.
04 вересня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 0409/24, за умовами якого останнє отримало право вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 180993084 на суму 70488,00 грн.
Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 13 травня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 70488 (сімдесят тисяч чотириста вісімдесят вісім) грн 00 коп. заборгованості за договором № 180993084 від 09 листопада 2020 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору та 6000 (шість тисяч) грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.
Непогодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апелянт вказує, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що Договір кредитної лінії № 180993084 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 був укладений у формі електронного документа з використанням електронного підпису 09 листопада 2020 року, при цьому договір факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», на який посилається позивач, як на підставу переходу до нього права вимоги до боржника, був укладений 28.11.2018р., тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником.
Також зауважує, що право вимоги до Відповідача вказано лише у реєстрі прав вимоги і не існувало на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018р. Вимога на момент укладення договору мала би бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» щодо ОСОБА_3 на момент укладення договору факторингу від 28.11.2018р. не існувало, а відповідно до п. 2.1 умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Отже, майбутні вимоги не є предметом договору факторингу від 28.11.2018р. №28/1118-01, тому і право вимоги за кредитним договором з ОСОБА_2 , який буде укладено лише у 2020 році не могло входити. Таким чином, на момент укладення Договору факторингу від 28.11.2018р., за яким відступлено права вимоги за борговими зобов`язаннями ОСОБА_3 за Кредитним договором № 180993084 від 09.11.2020р. ще не існували, відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором, оскільки на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником, то у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018р.
Зважаючи на викладене апелянт просить скасувати рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 13 травня 2025 року, та постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
До суду надійшли додаткові пояснення ТОВ «Юніт Капітал», у яких позивач просив рішення залишити без змін , а скаргу без задоволення.
У справі встановлено, що 09 листопада 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Договір № 180993084 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого товариство надає позичальнику кредит без конкретної споживчої мети у сумі 22000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з пунктами 1.3, 1.4 або 1.5 цього договору.
Згідно з пунктом 1.2 Договору кредит надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником.
Додатковою угодою від 09 листопада 2020 року сторони продовжили строк кредитного договору на 30 днів.
Відповідно до пункту 1.3 на період строку, визначеного пунктом 1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,53 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним.
Пункт 1.4 передбачає, що у випадку користування кредитом понад строк, встановлений пунктом 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом.
У пункті 1.5 визначено, що базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку користування кредитом, вказаного в пункті 1.2 Договору, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування Кредитом; в усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до пункту 1.4 цього Договору.
За правилами пункту 1.6 позичальник зобов`язаний повернути товариству кредит, нараховані проценти згідно з пунктом 1.3 цього Договору не пізніше строку вказаного в пункті 1.2 цього Договору.
Відповідно до пункту 1.7 розрахунок сукупної вартості кредиту за дисконтною процентною ставкою та термін платежу згідно з передбаченим пунктом 1.2 цього Договору строком, зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до Договору).
Відповідно до платіжного доручення № 13175a7a-bdfd-4a63-a0b8- 64a5c8d709a7 від 09 листопада 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 № 5168-75XX-XXXX-7820 22000,00 грн; призначення платежу – переказ коштів згідно з договором № 180993084 від 09 листопада 2020 року; ОСОБА_1 ; код НОМЕР_1 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_2 , без ПДВ; безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer» (а. с. 29). Із довідки № 08/2024, виданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» убачається, що банком було здійснено успішні платежі на виконання договору № 1336 від 26 вересня 2013 року, укладеного з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», зокрема: ID платежу 1473189169, 09 листопада 2020 року на суму 22000,00 грн на карту № 5168-75XX-XXXX-7820.
Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем підтверджено факт укладення відповідачем кредитного договору від 09.11.2020 № 180993084, отримання ним кредитних коштів у розмірі 22000,00 грн, а також порядок і розмір нарахування заборгованості за тілом кредиту та за відсотками за користування кредитом, які нараховано у межах строку кредитування та розмірах, узгоджених відповідачем, враховуючи те, що відповідачем не сплачено цю заборгованість в обумовлені строки, останнім не спростовано розмір використаних кредитних коштів та заявленого позивачем розміру заборгованості за тілом кредиту та за відсотками.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції.
Обгрунтовуючи позов, ТОВ «Юніт Капітал» зазначило, що ОСОБА_1 зобов`язання за укладеним кредитним договором належним чином не виконав. Зважаючи на що товариство просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 70 488 грн .
Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Так, матеріалами справи підтверджується, що 09.11.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №180993084, який позичальник підписав електронним підписом.
Відповідно до платіжної інструкції від 09.11.2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на картку № НОМЕР_3 грошові кошти в розмірі 22 000 грн.
Відтак, первісний кредитор свої зобов`язання за договором № 180993084 виконав у повному обсязі.
Так, для підтвердження факту відступлення права вимоги, заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора.
У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Судом встановлено, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № 28/1118-01.
У п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року зазначено, що право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги.
Враховуючи положення договору факторингу, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги ОСОБА_4 , оскільки підписання реєстру права вимоги № 120 відбулося 09.02.2021 року, тобто після укладення договору кредитної лінії № 180993084 від 09.11.2020 року.
05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, за яким до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 180993084 від 09.11.2020 року.
Згідно реєстру прав вимоги №11 від 31.08.2023 до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача на суму 70 488 грн.
04 вересня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 0409/24, за яким до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №180993084 від 09.11.2020 року. Згідно реєстру боржників від 04.09.2024 до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача на суму 70 488 грн.
Копії договорів факторингу та реєстри прав вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Юніт Капітал» у передбаченому законом порядку відповідно до послідовно укладених договорів факторингу, на виконання яких підписувалися реєстри передачі прав вимог до боржників, набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором укладеним із первісним кредитором.
Аргументи апеляційної скарги , що вказують на протилежне є необґрунтованими.
Судом першої інстанції було вірно вказано, що згідно з п. 1.7 кредитного договору від 09.11.2020 кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі «Дисконтний період»), а саме до 09.12.2020. Проте , в подальшому відповідно до додаткової угоди від 09.12.2020 строк надання кредитної лінії було продовжено на 30 днів, із застосуванням відсоткової ставки за користування кредитом 1,32 % в день від суми кредиту. Окрім того, у зв`язку із невиконанням відповідачем свого зобов`язання , відповідно до п.1.4 кредитного договору, у випадку користування кредитом понад строк дії договору встановлений п.1.2 , до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом до фактичної дати його повернення .
Відтак , у період з 09.11.2020 до 28.03.2021 року було нараховано заборгованість за відсотками у сумі 48 488 грн , які були розраховані кредитором згідно кредитного договору від 09.11.2020.
З відступленням права вимоги , новий кредитор ТОВ «Таліон Плюс» не втратив права нараховувати відсотки передбачені п.1.4 кредитного договору, оскільки з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання строк дії договору продовжився до моменту виконання позичальником своїх зобов`язань, із застосуванням відсоткової ставки у розмірі 1,7 % в день від суми кредиту. 
Відтак , на переконання колегії суддів , наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам договору укладеного між ОСОБА_1 та первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відповідає нормам законодавства , та здійснений в межах дії кредитного договору відповідно до його положень, а отже є належним доказом.
Не зважаючи на перерахування кредитних коштів відповідачу на картковий рахунок відкритий у банку , ОСОБА_1 не було надано на спростування доводів позивача виписки про рух коштів на рахунку , відтак не спростовано факту продовження дії кредитного договору та не підтверджено факту погашення заборгованості.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. 
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задовлення.
Рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 13 травня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов 

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов