ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
31 березня 2026 року
м. Харків
справа №646/4353/24
провадження № 22-ц/818/474/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю., 
за участю секретаря: Смелянець К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Маслак Наталя Володимирівна про розірвання спадкового договору за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката Стрикаль Максима Вікторовича на рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 16 червня 2025 року, постановлену під головуванням судді Білінської О.В., -
в с т а н о в и в :
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Маслак Наталя Володимирівна про розірвання спадкового договору.
Рішенням Основ`янського районного суду м. Харкова від 16 червня 2025 року позов задоволено. Розірвано спадковий договір, укладений 27 червня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , реєстраційний № 1172, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Маслак Н.В. Стягнутоз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 грн. В іншій частині позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат Стрикаль Максим Вікторович просить судове рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції порушено принцип змагальності сторін, гарантований ст. 12 ЦПК України, оскільки саме відчужувач повинен надати належні та допустимі докази невиконання набувачем умов спадкового договору. Вказує, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження невиконання умов зазначеного договору. Також зазначає, що факт невиконання відповідачами розпоряджень відчужувача за спадковим договором не може ґрунтуватися на припущеннях, оскільки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу порушення відповідачем умов спадкового договору. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи частково позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено невиконання відповідачем умов спадкового договору. Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження виконання відповідачем ОСОБА_2 своїх зобов`язань за спадковим договором, у зв`язку із чим наявні підстави для розірвання спадкового договору. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 27 червня 2018 року між відчужувачем – ОСОБА_1 та набувачем- ОСОБА_4 було укладено спадковий договір, який було посвідчено Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Маслак Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1172.
У зв`язку з посвідченням спадкового договору, приватним нотаріусом накладено заборону відчуження зазначеного у договорі майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачу ОСОБА_1 до відмітки про його смерть або припинення зобов`язань за спадковим договором. Вказана заборона зареєстрована в реєстрі за №1173.
Відповідно до п. 1 спадкового договору, набувач зобов`язується виконувати розпорядження відчужувача, які передбачені цим договором і в разі його смерті набуває право особистої приватної власності на його майно, що складається з трьохкімнатної ізольованої квартири номер АДРЕСА_1 .
З п.2 спадкового договору вбачається, що вищевказана квартира належить відчужувачу на підставі: 1/2 частка квартири – свідоцтва про право на спадщини за заповітом, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шаульською Н.І. 22.10.2015 року, реєстровий номер № 1169; 1/2 частка квартири – свідоцтва про право на спадщини за заповітом, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салімовською М.М. 20.06.2018 року, реєстровий номер № 561.
Згідно пункту 3 спадкового договору від 27.06.2018 року, відповідач (набувач) зобов`язується виконувати особисті немайнові та майнові розпорядження відчужувача (позивача): купувати одяг, ліки та продукти, а також сплачувати комунальні послуги для нього за його гроші та на йогу вимогу.
Пунктом 6 спадкового договору передбачено, що спадковий договір може бути розірвано на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним зобов`язань (а.с.9).
Згідно довідки про доходи № 3000 2806 3641 6019, виданої ОСОБА_1 , останній перебуває на обліку в Слобожанському об`єднаному управлінні ПФУ у м. Харкові в Харківській області і отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з 01.01.2018 року по 31.03.2024 року складає 164120,61 грн. (а.с.10-12).
З виписки по картці, копії платежів, з яких вбачається що останнім за період з 2019 року по 2024 року здійснювались перекази зі сплати послуг за теплопостачання, спожитий газ, водовідведення, квартплату, а також списувались грошові кошти з карти внаслідок придбання товарів у продуктових магазинах та аптеках (а.с.15-24).
Згідно протоколів томографії, узд, консультативних висновків, направлень, оглядів за період з березня 2023 року по березень 2024 року, позивачу поставлені діагнози, зокрема, КТ-ознаки утворення сечового міхура, вузлового утворення щитоподібної залози, кісти печінки, гіперплазії передміхурової залози, пухлина сечового міхура, аденома простати, гонартроз 1-2 ступеню правого колінного суглоба, дегенеративні зміни менісків (а.с.25-34).
Позивачем на адресу відповідача направлявся лист з пропозицією розірвати спадковий договір, у зв`язку із невиконанням його умов, вказаний лист відповідачем не отриманий та повернутий 07.09.2023 року, у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.36-37).
З показів свідків допитаних в суді першої інстанції вбачається, що: 
свідок ОСОБА_5 , який перебуває у дружніх відносинах з позивачем пояснив, що у ОСОБА_1 з донькою були добрі стосунки, проте згодом обставин змінились, відповідач перестала спілкуватись з позивачем, відмовлялась допомагати та не відповідала на його дзвінки. При цьому, сам ОСОБА_6 почав хворіти, потребував грошових коштів на лікування, у зв`язку з чим навіть брав у борг гроші у нього;
свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що знає позивача з дитинства, оскільки дружила з його батьками, які все своє життя проживали з нею по сусідству у АДРЕСА_2 . Вказує, що позивач приблизно у 2018 році переїхав до квартири своїх батьків після їх смерті, проживав там до війни. Вказала, що донька до позивача не приходила, позивач скаржився, що не може зв`язатися з нею, хоча потребує її допомоги;
свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що є сином дружини позивача, вказав, що позивач одружився з його матір`ю ОСОБА_9 у кінці 2018 року, з березня 2019 року до лютого 2022 року свідок проживав разом із позивачем в квартирі АДРЕСА_3 . Зауважив, що за вказаний час відповідач жодного разу не відвідувала позивача, допомогу йому не надавала.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 27 червня 2018 року між ним та відповідачем було укладено спадковий договір, відповідно до якого, позивач передає після своєї смерті відповідачу належну йому трикімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується копією спадкового договору, посвідченого Маслак Н.В., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1172. Відповідач в договорі зазначена, як ОСОБА_4 , а після укладення договору вона зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_10 ». Згідно п. 3 цього договору, відповідач ОСОБА_2 (набувач) зобов`язалась виконувати особисті майнові та немайнові розпорядження позивача. Після підписання договору позивач неодноразово звертався до позивача за допомогою у прибиранні житла, з проханням принести продукти харчування та ліки, одна відповідач відмовляла з посиланням на зайнятість. Так, позивач зазначає, що з моменту укладання спадкового договору відповідач не приступила до його виконання, з середини 2021 року відповідач взагалі перестала відповідати на телефонні дзвінки та не отримувала листа, в якому позивач пропонував розірвати спадковий договір. Крім того, позивач вказує, що на даний час за ним ніхто не доглядає і будь-якої допомоги не надає, в останні роки позивач хворіє на онкологічне захворювання, у зв`язку із чим потребує догляду та лікування. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, позивач вимушений звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.
Згідно із ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною другою ст. 651 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України).
З урахуванням наведеного можна зробити висновок, що спадковий договір є нерозривно пов`язаний з його сторонами. ЦК України надає останнім право заявляти в суді вимоги про дострокове розірвання договору. Відчужувач має право заявляти позов про розірвання спадкового договору, якщо набувач не виконує або виконує неналежним чином покладені на нього обов`язки щодо здійснення дій майнового або немайнового характеру.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З наявних доказів по справі вбачається, що позивач ОСОБА_1 є особою поважного віку та внаслідок стану здоров`я потребує сторонньої допомоги.
Уклавши спадковий договір на зазначених умовах, він мав обґрунтовані сподівання на отримання допомоги від відповідача у спосіб, визначений у договорі.
Доказів на підтвердження виконання умов договору, ОСОБА_2 суду не надано.
Заперечуючи проти позову сама відповідачка зазначала, що з певного часу не виконувала умови договору, проте посилалась на неприйняття виконання договору з боку позивача.
Натомість обставин, які б беззаперечно підтверджували, виконання ОСОБА_2 умов спадкового договору або неможливості вчинення таких дій, судом першої інстанції не встановлено.
Доказів вчинення відповідачем дій, направлених на виконання умов договору, матеріали справи не містять.
При цьому колегія суддів зауважує, що умови спадкового договору не покладають на відчужувача жодних обов`язків за його життя.
Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для розірвання спадкового договору відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, судова колегія доходить висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Стрикаль Максима Вікторовича – залишити без задоволення.
Рішення Основ`янського районного суду м. Харкова від 16 червня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:   О.В. Маміна
Судді:       Ю.М. Мальований
О.Ю. Тичкова