Справа № 214/5168/18
2/214/1642/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
18 лютого 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: 
головуючого – судді Попова В.В.,
при секретарі – Собченко Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, який в подальшу уточнив та в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором №б/н від 13.07.2006 року у розмірі 99 585 грн. 78 коп., з яких 73 798 грн. 30 коп. – заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 73 798 грн. 30 коп. – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 25 787 грн. 48 коп. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також сплачений судовий збір у сумі 1 762 грн. 00 коп. 
В обґрунтування позову вказує, що 13 липня 2006 року відповідач став клієнтом банку, підписавши Анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та підтвердивши свою згоду на те, що підписана Анкета, Пам`ятка клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку складають укладений між ними Договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Позивач умови договору виконав, надавши кредит відповідачу, однак, відповідач своїх обов`язків по своєчасному погашенню кредиту та по сплаті відсотків належним чином не виконував, у результаті чого станом на 14 червня 2018 року утворилась вищевказана заборгованість.
01 листопада 2018 року заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» задоволено повністю. 
Ухвалою суду від 28.02.2019 року вищевказане заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Ухвалою суду від 16.10.2019 року витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» оригінали та завірені належним чином копії документів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги; в разі наявності існуючої заборгованості відповідача - кредитний договір, укладений між Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та  ОСОБА_1 ; документ, який підтверджує зарахування грошової суми на рахунок відповідача; документ, який підтверджує факт отримання та використання відповідної грошової суми  ОСОБА_1 ; обґрунтований та підтверджений нормативно-правовими актами розрахунок заборгованості  ОСОБА_1 , з якого чітко вбачається, яку суму коштів надано відповідачу та яку суму коштів було повернуто відповідачем станом на день звернення позивача до суду, а також на яку конкретну дату позивачем нараховану існуючу заборгованість відповідача, яку представник позивача просить стягнути, відповідно до позовних вимог.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, але надавав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його відсутності.
Відповідач та його представник до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали. 
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, 13 липня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено Договір №б/н, згідно умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Згідно з укладеним Договором б/н від 13.07.2006 року відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та підписав заяву, відповідно до якої висловив згоду про укладання договору та виявив бажання оформити на своє ім`я карту «Універсальна» з кредитним лімітом у розмірі 3 000 грн. 00 коп., з базовою відсотковою ставкою за кредитним лімітом на момент підписання договору 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту збігається зі строком дії кредитної картки.
Також, особистим підписом у заяві засвідчив, що він ознайомився та згоден з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжної картки та Тарифами банка, він згоден, що ця заява, разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжної картки складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг.
13 липня 2006 року відповідач отримав кредитну карту № НОМЕР_1 , терміном дії до липня 2013 року, що підтверджується наданою довідкою АТ КБ «ПриватБанк».
Між тим, відповідно до вищевказаної довідки, на ім`я відповідача 01 лютого 2015 року видано картку № НОМЕР_2 - строком дії до січня 2019 року, 27 квітня 2015 року видано картку № НОМЕР_2 - строком дії до січня 2019 року та 17 серпня 2017 року картку № НОМЕР_3 - строком дії до червня 2021 року.
25 липня 2006 року встановлено розмір кредитного ліміту за Кредитним договором №б/н від 13.07.2006 року укладеним із відповідачем у розмірі 3 000 грн. 00 коп., який в подальшому неодноразового змінювався, 17 серпня 2017 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 23 730 грн. 00 коп. та 19 липня 2018 року зменшився до 00 грн. 00 коп.
Згідно виписки по картці відповідача встановлено, що останній користувався кредитними коштами, а також частково виконував зобов`язання згідно умов Кредитного договору №б/н від 13.07.2006 року.
Відповідно до розрахунку наданого позивачем, заборгованість відповідача за Кредитним договором №б/н від 13.07.2006 року становить 99 585 грн. 78 коп., з яких 73 798 грн. 30 коп. – заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 73 798 грн. 30 коп. – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 25 787 грн. 48 коп. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит.
Згідно з ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України  договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Зобов`язання вважається порушеним у випадку або повного його невиконання або неналежного виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом установлено та не заперечується сторонами, що 13 липня 2006 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Договір №б/н від 13.07.2006 року, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту на банківську картку.
Підписавши Кредитний договір №б/н від 13.07.2006 року, сторони узгодили розмір кредитного ліміту, строк та умови кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору.
Також, сторонами було погоджено розмір відсотків та порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами.
Позивач зобов`язання за Кредитним договором №б/н від 13.07.2006 року виконав належним чином, надавши відповідачу кредит, однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконував, вчасно не вносив платежі за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 99 585 грн. 78 коп., з яких 73 798 грн. 30 коп. – заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 73 798 грн. 30 коп. – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 25 787 грн. 48 коп. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за Кредитним договором №б/н від 13.07.2006 рокута які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач не надав. 
Разом з тим, відповідач також не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву, доказів на спростування тверджень позивача, викладених у позовній заяві також не надав, розрахунок заборгованості не спростував.
Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд уважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 1 762 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 554, 610, 623, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 141, 263-265, 268, 273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д) заборгованість за Договором №б/н від 13.07.2006 року у розмірі 99 585 грн. 78 коп., з яких 73 798 грн. 30 коп. – заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 73 798 грн. 30 коп. – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 25 787 грн. 48 коп. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д) понесені ним судові витрати в сумі 1 762 грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя В.В. Попов.