Справа № 357/19992/25
1-кп/357/384/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді –   ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання –   ОСОБА_2 , 
сторін кримінального провадження:
прокурора Білоцерківської окружної прокуратури – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника – ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025111030002342 від 10.11.2025, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Самара рф, громадянина України, із середньою освітою, розлученого, непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, 
з укладеною 21.01.2026 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 угодою про визнання винуватості, -  
У С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_4 у квітні 2025 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи умисел, спрямований на подальше незаконне носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи заборону вільного обігу холодної зброї, на порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабміну № 576 від 12.10.1992, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів, зброї основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998, діючи умисно, взяв у невстановленої досудовим розслідуванням особи не складний ніж у чохлі для власного користування, який відноситься до холодної зброї та виготовлений саморобним способом для використання у власних цілях
В подальшому, 09 листопада 2025 року, близько 18 години, ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік будинку № 88 по вулиці Київській в Біла Церква Київської області, зупинений працівниками поліції на предмет зберігання заборонених в обігу речей та повідомив, що в належному йому рюкзаку знаходиться вищевказаний ніж у чохлі.
Цього ж дня, в період часу з 18 год. 30 хв. по 19 год. 00 хв, у ході проведення огляду місця події неподалік будинку № 88 по вул. Київська в м. Біла Церква Київської області, поруч із ОСОБА_4 на земельній ділянці виявлено та вилучено не складний ніж у чохлі, виготовлений саморобним способом, що відноситься до холодної зброї, який ОСОБА_4 незаконно носив при собі без передбаченого законом дозволу.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.263 КК України, без кваліфікуючих ознак, а саме як носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
ІІ. Відомості про укладення угоди сторонами кримінального провадження та позиції сторін щодо можливості її затвердження.
21.01.2026 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку подано у підготовчому судовому засіданні.
Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.
Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді, підтримавши позицію обвинуваченого.
ІІІ. Мотиви суду щодо затвердження угоди про визнання винуватості та призначення покарання.
Розглядаючи питання в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Частиною 3 ст. 474 КПК України передбачено, що якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди. 
Згідно з ч.ч. 1,4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.
У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст.473 КПК України.
Так, згідно з умовами угоди про визнання винуватості обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні. 
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч.2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком три роки, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений вчинив умисне кримінальне правопорушення проти громадської безпеки, має постійне місце проживання, характеристика за місцем проживання відсутня, непрацевлаштований, розлучений, перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , не перебуває на обліку Білоцерківського РВ № 1 філії ДУ «Центр пробації» у м.Києві та Київській обл. Згідно з медичною довідкою КНП «Білоцерківська міська лікарня № 4» № 1699 від 12.11.2025 обвинувачений медичну допомогу у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не отримує, раніше судимий вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2014 за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років, звільнений 27.05.2022 з ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» по відбуттю строку покарання. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що обвинувачений не належить до осіб з інвалідністю першої і другої групи, не досяг пенсійного віку. 
Суд не визнає обставиною, яка зазначена в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, що пом`якшує покарання, яка визначена п.1 ч.1 ст.66 КК України – щире каяття обвинуваченого, з таких підстав.
Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілих осіб, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину не знайшов свого відображення в матеріалах кримінального провадження та при судовому розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні. Так, суд установив, що обвинувачений не ухилявся від слідства та суду, давав показання, свою провину в ході судового розгляду визнав, однак не висловив жаль з приводу учиненого ним, щиро не покаявся. Отже, реальних ознак, які б вказували на свідоме розкаяння, в обвинуваченого судом не встановлено.
Проте, обставиною, що пом`якшує покарання, яка не визначена ст.66 КК України, суд визнає визнання вини обвинуваченим. Інших обставин, із тих, які не визначені ст. 66 КК України, але б тією чи іншою мірою могли б впливали на пом`якшення покарання, суд не виявив.
Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.263 КК України як носіння іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, що згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, враховуючи данні про особу винного, його відношення до вчиненого, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні, а оскільки інкримінованим ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням шкоду завдано лише суспільним інтересам, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання за ч.2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком три роки, зі звільненням його на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку один рік з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно з положеннями ч.2 ст.75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді, зокрема й позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. 
IV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався. 
Питання про долю речових доказів та документів вирішити відповідно до положень ч. 9 ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Враховуючи, що процесуальні витрати, які складаються з витрат на проведення судових експертиз: висновок експерта № СЕ-19/111-25/71282-БЛ від 27.11.2025 у розмірі 1782,80 грн (одна тисяча сімсот вісімдесят дві гривні 80 копійок), висновок експерта № СЕ-19/111-25/68967-ХЗ від 13.11.2025 у розмірі 2 674,20 грн (дві тисячі шістсот сімдесят чотири гривні 20 копійок), у загальній сумі 4457 грн (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок) документально підтверджені, тому вказані витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
На підставі викладеного та керуючись ст. 263 КК України, ст.ст.314, 374-376, 469, 472-475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 21.01.2026 по розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 12025111030002342 від 10.11.2025 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .
Визнати  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки. 
На підставі ст.75 КК України  ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком 1 (один) рік. 
Згідно зі ст.76 КК України покласти на  ОСОБА_4 обов`язки, що передбачені пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Згідно з ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк  ОСОБА_4 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 04.03.2026.
Нагляд за  ОСОБА_4 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем мешкання засудженого.
Речові докази у кримінальному провадженні:
?відеозаписи clip-01, clip-02, clip-03, clip-04, clip-05, clip-06, які відповідно до постанови про залучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх документами від 18.11.2025 зберігаються при матеріалах кримінального провадження – залишити при матеріалах кримінального провадження;
?предмет, ззовні схожий на патрон, та залишки первинного упакування, що знаходиться у спеціальному пакеті «Експертна служба України» № 3583937, який відповідно до постанови про визнання предметів речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 28.11.2025, квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 165 від 28.11.2025 зберігається в камері схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області – знищити;
?нескладний ніж та залишки первинного пакування, які знаходяться в спеціальному пакеті RIC 2090542, який відповідно до постанови про визнання предметів речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 14.11.2025, квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 1150 зберігається в камері схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області – знищити;
?складний ніж, який знаходиться в спеціальному пакеті RIC 2090542, який відповідно до постанови про визнання предметів речовими доказами та їх приєднання до матеріалів кримінального провадження від 14.11.2025, квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 1150 зберігається в камері схову Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області – повернути  ОСОБА_4 .
Стягнути з  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати за проведення експертиз у загальній сумі 4 457 грн (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім гривень 00 копійок) на користь держави.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:
- обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1