П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/27672/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черноліхов Сергій Вікторович 
Суддя-доповідач - Моніч Б.С. 
05 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Моніча Б.С. 
суддів: Білої Л.М.  Гонтарука В. М. , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- прийняти його позовну заяву до розгляду виключно за правилами загального позовного провадження;
- визнати дії Закарпатського ГУ ПФУ такими, що порушили законні права позивача-інваліда по зору 2 гр., на вчасний, належний вид і розмір пенсії, передбачене ст.1 3У "Про прожитковий мінімум", ст.28 Конвенції про права інвалідів, ст.48 КУ, судову практику ВС, ЄСПЛ;
- витребувати з Закарпатського ГУ ПФУ первинні документи, на основі яких провели перерахунок розміру пенсії, при зміні її виду, з пенсії по інвалідності - за віком, та всі розрахунки, які призвели до ухвалення незаконного рішення про відмову та порушення права;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Закарпатській області провести законний перерахунок пенсії за віком відповідно вимог законодавства України, враховуючи наявні в особовій справі (персональній обліковій картці, яку приховують) фактичний дохід передбачений ч. 3 ст.40 ЗУ №1058 за 1999-2005 роки, судову практику Верховного Суду КАС, ЄСПЛ, надати ці розрахунки суду і позивачу, до розгляду справи по суті;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Закарпатській області провести нарахування пенсії в розмірі за віком згідно вимог ст. 28 КІ і розрахунку від 28.05.2024, найвигідніший варіант, до розгляду цієї заяви в суді;
- визнати дії, бездіяльність відповідача, по дотриманню вимог ст. 3, 8-9, 19, 22, 48 КУ, ст. 28 КІ, ст. 10, 16, 40, 45-46 ЗУ №1058, ст.16-20 ЗУ "Про звернення громадян", Порядку 22-1 такими, що порушили гарантоване право позивача на вчасну, законну, належну соціальну виплату та обов`язки ГУ ПФУ в Закарпатській області;
- зобов`язати відповідача врахувати при нарахуванні соціальної виплати, реальний дохід за період 01.01.1999 - 31.03.2005, відповідно довідки ДФС ГУ ДФС у Житомирській області Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області від 02.03.2018р. р/н 688/к/06-25-13, згідно норм Податкового Кодексу України;
- стягнути з ГУ ПФУ Закарпатської області свідомо нанесену матеріальну шкоду 30280 гривень, моральну шкоду (здоров`ю) - 1200000 грн., в сумі 1230280 гривень.
Ухвалою суду від 11.12.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, позивачу запропоновано усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до суду:
- нової (уточненої) позовної заяви, у тому числі її примірників для надіслання на адресу відповідачів, із наступними виправленнями:
а) приведенням позовних вимог відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України;
б) викладенням позовних вимог з конкретизацією дати з якої позивачу необхідно здійснити перерахунок пенсії;
в) викласти прохальну частину позовної заяви без вимог про витребування доказів;
- обґрунтованих розрахунків сум моральної та матеріальної шкоди та доказів на підтвердження їх розміру.
17.12.2025 від позивача надійшла до суду заява про роз`яснення ухвали судді від 11.12.2025.
Ухвалою суду від 23.12.2025 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про роз`яснення ухвали від 11.12.2025 про залишення позовної заяви без руху через відсутність підстав, визначених приписами частини 2 статті 254 КАС України для роз`яснення ухвали, оскільки аргументи позивача, викладені у заяві про роз`яснення судового рішення, не стосуються неясності судового рішення, а фактично зводяться до незгоди з його змістом.
29.12.2025 позивач подав заяву про роз`яснення ухвали від 23.12.2025 про відмову у роз`ясненні судового рішення, в якій просив надати детальне, зрозуміло доступне роз`яснення ухвали від 23.12.2025, яка перешкоджає поновленню його права (маніпуляції вимогами Закону, недотримання принципів верховенства права, зловживання дискреційними повноваженнями). Чітко і зрозуміло роз`яснити ухвали від 11.12.2025 та від 23.12.2025; чи підлягає ухвала від 11.12.2025 примусовому виконанню, чи є підстава (обґрунтування) - незаконного закриття справи, позбавлення законного, гарантованого судового захисту; на підставі чого, якого юридичного акту - суд вважає аргументи позивача і які конкретно не стосуються роз`яснення судової ухвали; як суд дотримався законних, гарантованих прав позивача-інваліда; як суд виконав вимоги ч. 5 ст. 251 КАСУ, коли і за яким номером поштоваго відправлення надіслав на його адресу копію ухвали від 23.12.2025. 

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про роз`яснення ухвали від 23.12.2025 про відмову у роз`ясненні судового рішення.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що норма статті 254 КАС України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення, яке в подальшому може бути подане для примусового виконання. Ухвала від 23.12.2025, яку просить роз`яснити позивач, не є тим судовим рішенням, що підлягає роз`ясненню, а отже, підстави, визначені приписами частини 2 статті 254 КАС України, відсутні.

ІV. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, зявник подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду та переглянути справу в повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначив, що вважає ухвалу незрозуміло мотивованою, неповною, незаконною, належно не обґрунтованою, ухваленою з свавільним порушенням принципів верховенства права, що не спираються на надані докази. Судом умисно і свідомо позбавлено гарантованого права на суд.
Відповідач не подав відзиву на апеляційну скаргу.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання (частина 2 статті 254 КАС України).
Суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові та невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко або незрозуміло ним сформульовані, що в свою чергу, позбавляє можливості його виконання. Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом, та зумовлено нечіткістю судового рішення за змістом, коли таке є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.
Отже, є дві умови, за яких роз`яснюється рішення: перша умова - це та, що не можна змінювати його зміст, а друга - якщо воно є незрозумілими для тих, кого зобов`язано його виконувати і орган, який буде його виконувати.
Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить.
Незрозумілість судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання. Тобто, це стосується випадків, коли не дотримано вимоги ясності, визначеності такого рішення суду. Невизначеність судового рішення означає, що воно містить положення, що викликають суперечки щодо його розуміння під час виконання.
Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.
Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.
Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30 квітня 2020 року у справі №22а-11177/08, від 01 вересня 2020 року у справі № 806/984/18.
Таким чином, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.
Колегія суддів, аналізуючи матеріали справи та подані заяви в частині про роз`яснення ухвал суду, погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність пістав, визначених приписами частини 2 статті 254 КАС України для роз`яснення судового рішення.
Судом встановлено, що ухвалою суду від 11.12.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам, визначеним статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення вказаних недоліків шляхом надання до суду:
- нової (уточненої) позовної заяви, у тому числі її примірників для надіслання на адресу відповідачів, із наступними виправленнями:
а) приведенням позовних вимог відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України;
б) викладенням позовних вимог з конкретизацією дати з якої позивачу необхідно здійснити перерахунок пенсії;
в) викласти прохальну частину позовної заяви без вимог про витребування доказів;
- обґрунтованих розрахунків сум моральної та матеріальної шкоди та доказів на підтвердження їх розміру.
17.12.2025 від позивача надійшла до суду заява про роз`яснення ухвали судді від 11.12.2025.
Проаналізувавши ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 11.12.2025, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що така ухвала суду першої інстанції містить чіткий та обґрунтований висновок по суті заявлених вимог та не передбачає ніякого двозначного тлумачення.
З резолютивної частини ухвали вбачається, що її текст труднощів для розуміння не викликає, суть ухвали ясна та не двозначна, тому тлумачення, шляхом її роз`яснення та винесення процесуального документу з цього приводу не потребувало, тому суд ухвалою від 23 грудня 2025 року відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви про роз`яснення ухвали судді від 11.12.2025 про залишення позовної заяви без руху.
В подальшому позивач знову звернувся із заявою про роз`яснення ухвали від 23.12.2025 про відмову у роз`ясненні судового рішення, в якій просив надати детальне, зрозуміло доступне роз`яснення ухвали від 23.12.2025.
При цьому колегія суддів вважає, що зазначене судове рішення є зрозумілим, оскільки не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння.
Крім того, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що правова природа ухвали від 23.12.2025 про відмову у роз`ясненні ухвали суду від 11.12.2025 виключає можливість її подальшого роз`яснення в порядку статті 254 КАС України.
Як уже зазначалося, роз`ясненню підлягають лише ті судові рішення, які: набрали законної сили; можуть бути виконані; за своїм змістом є неясними або такими, що ускладнюють їх виконання.
З аналізу частини 2 статті 254 КАС України вбачається, що законодавець пов`язує можливість подання заяви про роз`яснення судового рішення з наявністю стадії його виконання або потенційної можливості пред`явлення такого рішення до примусового виконання.
Отже, предметом роз`яснення може бути лише таке судове рішення, яке встановлює певний обов`язок або визначає спосіб його виконання та може бути реалізоване в порядку, передбаченому законодавством про виконавче провадження.
Ухвала суду від 23.12.2025, якою відмовлено у роз`ясненні ухвали про залишення позовної заяви без руху, не є судовим рішенням, що породжує матеріально-правові наслідки для сторін, не встановлює обов`язку, який підлягає примусовому виконанню, та не є виконавчим документом у розумінні законодавства. Така ухвала має виключно процесуальний характер, не вирішує спору по суті та не створює самостійного предмета виконання, а тому не підпадає під сферу дії частини 2 статті 254 КАС України.
Разом з тим, вимоги заяви про роз`яснення судового рішення не містять достатніх обґрунтувань та посилань на незрозумілість або неясність судового рішення, що є недопустимим та виключає можливість його роз`яснення в порядку ст. 254 КАС України.
Зі змісту заяви позивача про роз`яснення ухвали від 23.12.2025 вбачається, що останній фактично не зазначає конкретних положень судового рішення, які є неясними чи такими, що допускають неоднозначне тлумачення, а натомість просить надати «детальне, зрозуміле, доступне роз`яснення», що за своєю суттю зводиться до повторного викладення мотивів судового рішення.
Однак інститут роз`яснення судового рішення не передбачає надання судом додаткових консультацій чи розширеного обґрунтування вже викладених мотивів, а спрямований виключно на усунення об`єктивної неясності резолютивної частини судового рішення, яка перешкоджає його виконанню.
Таким чином, відсутність у заяві позивача належного обґрунтування незрозумілості чи невизначеності судового рішення, а також відсутність об`єктивних перешкод для його виконання свідчить про безпідставність поданої заяви.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що аргументація апеляційної скарги позивача переважно спрямована не стільки на доведення незрозумілості чи невизначеності судових рішень, скільки на обґрунтування порушення його прав відповідачем протягом тривалого часу та необхідності судового захисту таких прав.
Однак, суд апеляційної інстанції наголошує, що роз`ясненню підлягає виключно судове рішення у разі його об`єктивної неясності, що перешкоджає виконанню. Натомість доводи щодо тривалого порушення прав позивача відповідачем стосуються предмета спору та підлягають розгляду судом за умови дотримання процесуальних вимог до позовної заяви.
З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, зокрема статтю 254 КАС України, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для роз`яснення ухвали від 23.12.2025 та постановив законну і мотивовану ухвалу.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями суду та не містять посилань на порушення норм матеріального чи процесуального права, які могли б бути підставою для її скасування.
За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.
Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 16 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 
Головуючий	 		Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Біла Л.М.    Гонтарук В. М.