Справа № 127/28128/25
Провадження № 2/127/6193/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.02.2026   м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Бессараб Н.М.,
при секретарі Гондарук В.В.,
за участю представника позивача – адвоката Мунтяна Є.В.,
відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Скутельник Інни Анатоліївни про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-
В С Т А Н О В И В :

У вересні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та просила встановити ОСОБА_2 додатковий строк тривалістю один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її сина ОСОБА_5 . 
Позовні вимоги мотивовані тим, що  ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Останні декілька десятків років ОСОБА_5 проживав у м. Вінниці разом з дітьми від першого шлюбу, які є відповідачами: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . З 06.12.2013 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 03.07.2024 ОСОБА_5 одружився з ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з рухомого та нерухомого майна, що знаходиться у м. Вінниці. За фактом відкриття спадщини по заявах відповідачів приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. було відкрито спадкову справу, яку зареєстровано в спадковому реєстрі 05.11.2024 за №141/2024. Позивач, як і відповідачі, є спадкоємцем за законом першої черги майна померлого, але в силу свого віку, стану здоров`я та віддаленості місця проживання не змогла звернутись протягом шести місяців з дня смерті сина до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після його смерті. Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 згодні на те, щоб позивач подала заяву про прийняття спадщини, але останній наразі працює за межами України і не в змозі подати відповідно заяву нотаріусу. Відповідач ОСОБА_4 також працює за межами України та згоду не надає. На підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини додано довідку про те, що позивач (85 років) є одинокою та в силу свого віку та віддаленості місця проживання не знала як звернутись і до кого з заявою про прийняття спадщини. Більш того, про відкриття спадщини нотаріусом Скутельник І.А. позивач дізналась від онуків – відповідачів, яких вважала єдиними спадкоємцями. Від них же дізналась про те, що на спадкове майно також претендує ОСОБА_4 . Тому позивач звернулась до суду з вказаним позовом, оскільки неподання заяви про прийняття спадщини позбавляє її подальшого прийняття спадщини, що порушує її права, як спадкоємця.
29.10.2025 на адресу суду від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 49-58), відповідно до якого заперечує заявлені позовні вимоги.
Відзив на позовну заяву мотивований тим, що у позовній заяві позивач не вказувала на необізнаність про відкриття спадщини нотаріусом після смерті сина (підставу позову), про це лише зазначено у заяві про усунення недоліків позову, втім така заява не є заявою по суті справи. Надана позивачем довідка КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області» №421 від 13.09.2025 свідчить про амбулаторне лікування, яке не відноситься до об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджають особі у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини, у розумінні положень статті 1272 ЦК України. Слід врахувати, що ОСОБА_2 на час смерті спадкодавця, а також протягом шести місяців після його смерті не перебувала на стаціонарному лікуванні. ОСОБА_2 знала про час відкриття спадщини та їй було відомо про те, що діти та дружина сина звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини та вона не бажала приймати спадщину, про що повідомила відповідачів. У позивачки перешкод для подання заяви не було, а вона не скористалася правом на прийняття спадщини, як стверджує її представник, нібито через незнання про заведення спадкової справи, однак це не свідчить про наявність правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Незнання про заведення спадкової справи як причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки така обставина не свідчить про поважність причин пропуску зазначеного строку. Обов`язковою умовою задоволення позову є доведення того факту, що існуючі перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини створили спадкоємцю об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини, чого представник позивача не довів. Наведені обставини (похилий вік, наявність захворювань, перебування позивача на амбулаторному, а не стаціонарному лікуванні, проживання у сільській місцевості) не є в розумінні частини третьої статті 1272 ЦК України тими перешкодами, які унеможливлювали звернення ОСОБА_2 до нотаріуса як за місцем знаходження спірного майна, так і за місцем свого проживання із заявою про прийняття спадщини. Отже, у ОСОБА_2 не було об`єктивних, непереборних, істотних труднощів подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. З урахуванням зазначеного, належних та достатніх доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність перешкод для подання такої заяви, представник позивача до суду не подав. Натомість безпідставне визначення додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права ОСОБА_4 як спадкоємця, який прийняв спадщину.
18.11.2025 на адресу суду від представника позивача – адвоката Мунтяна Є.В. надійшла відповідь на відзив (а.с. 72-74). Відповідь на відзив мотивована тим, що відповідач не визнає позов, не погоджується з доводами позовної заяви, докази та підтверджувані ними обставини відповідач не спростовує, натомість не погоджується з правовими підставами позову з посиланням на правові позиції Верховного Суду та Верховного Суду України щодо застосування норм права в подібних правовідносинах. В позовній заяві зазначено, що поважними причинами пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачем є: похилий вік позивача – 85 років, поганий стан здоров`я, в тому числі глухота, тривале амбулаторне лікування – з жовтня 2024 року і по теперішній час, одиноке та віддалене проживання в сільській місцевості, що не дозволяє звернутись до нотаріуса чи посадової особи місцевого самоврядування з відповідною заявою. Інші доводи в позові не зазначались. Варте уваги, що позивачу 85 років, вона є одинокою та проживає в селі Біляни Мурованокуриловецького району Вінницької області, де відсутня не тільки можливість відправлення електронного повідомлення, але й відсутня сільська рада, до посадової особи якої, позивач могла б звернутись з заявою про прийняття спадщини і направити нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Таким чином, твердження відповідача ОСОБА_4 про те, що позивач могла подати заяву за місцем проживання не відповідає обставинам справи.
03.12.2026 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_4 – адвоката Чорного С.О. надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с.80-82). Заперечення мотивовані тим, що обставини усвідомлення особою того, що вона має право на спадкування за законом на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем, та невчинення нею жодних активних дій з прийняття спадщини не можуть обґрунтовувати поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем) наявність у нього права на спадкування. Факт того, що позивач знаходиться на амбулаторному лікуванні (точної дати початку лікування довідка не містить), не є доказом поважності причини, яка пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами в своєчасному поданні заяви нотаріусу. Факт, що позивач проживає у селі Біляни Мурованокуриловецького району Вінницької області, в якому відсутнє відділення поштового зв`язку та сільська рада не є безумовною обставиною поважності пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини. Незнання про заведення спадкової справи як причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки така обставина не свідчить про поважність причин пропуску зазначеного строку. З урахуванням зазначеного, належних та достатніх доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність перешкод для подання такої заяви, представник позивача до суду не подав. Натомість безпідставне визначення додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права ОСОБА_4 як спадкоємця, який прийняв спадщину.
Представник позивача – адвокат Мунтян Є.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позовні вимоги задоволити.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив щодо задоволення позову. Суду пояснив, що він з батьком ОСОБА_5 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 . Батько не повідомляв йому, що він зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 . Його бабуся ОСОБА_2 є людиною похилого віку, має поганий стан здоров`я, тому вчасно не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Смерть сина стала для неї великим потрясінням.
Представник відповідача ОСОБА_4 – адвокат Чорний С.О. до судового засідання не з`явився, хоча був повідомлений судом належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Заяву про відкладення розгляду справи суду не подав. 
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення. Обставини викладені в позові йому відомі, позивач дійсно є особою похилого віку (85 років) та останні роки має поганий стан здоров`я, який їй не дозволяв звернутись до нотаріуса в м. Вінницю, а нотаріуса чи селищної ради в с. Біляни Мурованокуриловецького району Вінницької області немає.
Третя особа приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. до судового засідання не з`явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої просила слухати справу в її відсутність. 
Заслухавши пояснення представника позивача- адвоката Мунтяна Є.В., відповідача ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01.11.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №2940 (а.с. 14).
Згідно з довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради №10586 від 11.02.2021 ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9).
ОСОБА_5 за життя заповіту не залишив.
03.07.2024 ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 03.07.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1228 (а.с. 117).
Померлий ОСОБА_5 є батьком відповідачів по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 11, 12).
Позивач по справі ОСОБА_2 є матір’ю померлого ОСОБА_5 , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України №00056381940 від 07.02.2026.
До майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. 05.11.2024 було заведено спадкову справу №141/2024, згідно з матеріалами якої встановлено, що із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 звернулася 05.11.2024 дружина ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 син ОСОБА_3 (а.с. 107, 118, 119).
Згідно з довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради №31403 від 29.09.2025 син померлого, ОСОБА_1 з 21.02.2012 по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 25).
Відповідно до довідки №15/160 від 01.09.2025, виданої Мурованокуриловецькою селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області, мати померлого, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 11.01.1979 по даний час. Проживає одиноко (а.с. 8).
Згідно з довідкою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району, Вінницької області» №421 від 03.09.2025, ОСОБА_2 перебуває на амбулаторному лікуванні з жовтня 2024 року з діагнозом: церебральний атеросклероз ХПМК ІІ ст., ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз, СН ІІА-БД, сенсорна глухота ІІІ-ІVст. За станом здоров`я позивачу протипоказані психоемоційні навантаження (а.с. 7).
Позивач ОСОБА_2 зазначає, що причинами пропуску нею строку для прийняття спадщини після смерті сина є її похилий вік (на час смерті сина їй виповнилося 84 роки), стан здоров`я: церебральний атеросклероз ХПМК ІІ ст., ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз, СН ІІА-БД, сенсорна глухота ІІІ-ІVст., проживання у сільській місцевості у с. Біляни Могилів-Подільського району Вінницької області, а спадкова справа нотаріусом відкрита у м.Вінниці; про заведення спадкової справи щодо її сина вона дізналася тільки від онуків; через віддаленість від її місця проживання не знала як звернутися і до кого про прийняття спадщини.
За таких обставин вона просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її сина ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном один місяць.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Стаття 1272 ЦК України встановлює, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 24 постанови «Про практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.
Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку, з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, можуть визнаватись, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Такий правовий висновок узгоджується з висновками викладеними у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18 (провадження №61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18 (провадження №61-1383/18).
Строк на прийняття спадщини по своїй суті є присічним (статті 1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (ч. 2 ст. 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України), що відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 25 січня 2023 року у справі №676/47/21 (провадження №61-8014св22).
Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував своє право на прийняття спадщини через, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 459/2973/18 (провадження № 61-12504св21) зазначено, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави доля встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні».
Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 пропустила шестимісячний строк, визначений статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини після смерті її сина ОСОБА_5 .
Вирішуючи питання поважності причин пропуску визначеного законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, слід враховувати, що такі причини визнаються поважними індивідуально, у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи, що узгоджується із правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 07 грудня 2023 року у справі №548/2415/21 та від 13 березня 2020 року у справі №314/2550/17.
Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна передусім стосуватися періоду часу від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом згаданого шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).
Верховний Суд у своїх висновках наголошує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року, при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 №1-10/2004 визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти, як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.
Визначеними ч. 5, 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, яким мають відповідати як цивільні права, так і цивільні інтереси, є: судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК України ).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).
Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Зазначені позивачкою ОСОБА_2 причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті її сина ОСОБА_5 , а саме похилий вік позивачки (на час смерті сина їй виповнилося 84 роки), стан здоров`я позивачки та наявність у неї хвороб: церебральний атеросклероз ХПМК ІІ ст., ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз, СН ІІА-БД, сенсорна глухота ІІІ-ІVст., проживання позивачки у сільській місцевості у с. Біляни Могилів-Подільського району Вінницької області, що достатньо віддалено від м. Вінниці, де проживав спадкодавець, юридична необізнаність позивача щодо необхідності звернутися до відповідного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд визнає поважними, що були пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для вчинення позивачем таких дій, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості своєчасно подати заяву про прийняття спадщини після смерті сина. 
Суд також враховує, що двоє спадкоємців після смерті ОСОБА_5 не заперечують щодо задоволення даного позову.
З огляду на встановлені по справі обставини, наведені норми матеріального і процесуального закону, судову практику, у тому числі і Європейського суду з прав людини та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оцінивши за правилами статті 89 ЦПК України всі докази по справі як кожен окремо, так і достатність і взаємний їх зв`язок у сукупності, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, визначених статтею 3 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що зазначені позивачкою причини пропуску строку можуть бути визнані поважними, у зв`язку з чим обґрунтованими є позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення їй додаткового строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.
За клопотанням позивача понесені судові витрати з відповідачів не стягувати.
Керуючись ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 1220-1222, 1261, 1268-1270, 1272 ЦК України, - 
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги задоволити.
Визначити  ОСОБА_2 , 1940 р.н., РНОКПП НОМЕР_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_5 , один місяць з дня набрання рішенням суду законної сили.
Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 19.02.2026.

Суддя: