Новосанжарський районний суд Полтавської області

Справа № 542/89/26
Провадження № 2/542/303/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді – Шарової-Айдаєвої О.О.,
за участю:
секретаря судового засідання – Карась В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (надалі також – позивач, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі також – відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 796410 від 25 травня 2023 року в загальному розмірі 16734 грн 35 коп.
Ухвалою суду від 27 січня 2026 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до даної ухвали, суд задовольнив клопотання позивача та витребував у АТ КБ «Приват Банк» інформацію, зокрема: Чи належить банківська карта з № НОМЕР_1 ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 )? Чи була успішною транзакція, здійснена 25.05.2023, на банківську картку № НОМЕР_1 в сумі 4100 грн 00 коп.? Чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № НОМЕР_1 ? Чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № НОМЕР_1 ? (а.с. 64-65).
Витребувана судом інформація надійшла до суду 25 лютого 2026 року (а.с. 76).
Ухвалою суду від 02 березня 2026 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи.

Аргументи учасників справи
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 25 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (надалі також – ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort»№ 796410 за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 4100 грн 00 коп. та зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.
Договір про споживчий кредит укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію», а кредитні кошти були надані шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок відповідача.
ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надало відповідачу грошові кошти в розмірі та у строк, що визначені умовами договору.Однак відповідач свої зобов`язання за договором в повному обсязі не виконала, у зв`язку з чим в ОСОБА_1 утворилась заборгованість за кредитним договором.
21 червня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір факторингу № 21062024, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 796410 від 25 травня 2023 року, укладеним між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». 
Позивач набув права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 16734 грн 35 коп., що складається із суми заборгованості за тілом кредиту – 2920 грн 60 коп. та суми заборгованості за процентами – 13813 грн 75 коп.
З огляду на викладене, оскільки термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість не погашена, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.
Позивач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 68, 69), у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи здійснювати за відсутності його представника та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 4-зі звороту).
Також, у клопотанні, наданому до суду 27 лютого 2026 року, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у повному обсязі, розгляд справи здійснювати за його відсутності та не заперечував проти заочного рішення та (а.с. 80).
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надавала.
Відповідно до інформації, наданої Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області від 23 січня 2026 року № 02.9-12/17/200, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 63).
Судова повістка на 02 березня 2026 року разом із ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 27 січня 2026 року, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов, направлялись на зареєстровану адресу відповідача, однак повернулись до суду із відміткою поштового відділення - «адресат відсутній за вказаною адресою» від 02 лютого 2026 року (а.с. 70-74).
З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу, отже суд дійшов висновку про те, що відповідач є такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до змісту пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду від 27 січня 2026 року вважається такою, що вручена відповідачу.
В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Правом подати до суду відзив на позовну заяву відповідач не скористалась.
Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з вимогами статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 25 травня 2023 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладений договір № 796410 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort»(надалі також – Договір) (а.с. 22-зі звороту-32).
Згідно з пунктами 1.2.-1.4. Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту(загальний розмір) складає: 4100,00 гривень. Строк кредиту 360 дні (в)(день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується-графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі.
У Споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених Договором, на підставі звернення до Товариства у паперовій, формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора.
Відповідно до пункту 1.5. Договору встановлено зокрема: тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4. цього Договору; знижена процентна ставка 0,44% в день та застосовується на умовах передбачених Договором.
Згідно з пунктом 2.1. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточних рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_3 .
Відповідно до пункту 3.1. Договору проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Договір№ 796410 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort»від 25 травня 2023 року містить електронний підпис від імені ОСОБА_1 (а.с. 32-зі звороту).
У такий же спосіб підписано графік платежів (а.с. 33) що є Додатком № 1 до договору (а.с. 33).
Також, електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідач підписала паспорт споживчого кредиту (а.с. 21-22).
Дослідивши зміст паспорту споживчого кредиту, суд встановив, що у вказаному паспорті визначені умови надання кредиту, реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту, умови нарахування відсотків у разі прострочення виконання зобов`язання, встановлені наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором.
Згідно з довідкою про ідентифікацію, відповідач під час укладення кредитного договору використовувала електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора, який був відправлений їй на номер мобільного телефону, зазначений у договорі (а.с. 34-зі звороту).
Факт отримання коштів ОСОБА_1 підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих. № 1-2010 від 20.10.2025, відповідно до якого вбачається, що 25.05.2023 20:58:07 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 4100 грн 00 коп., номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 242810308, призначення платежу: зарахування 4100 грн на карту НОМЕР_3 (а.с. 35-зі звороту).
Відповідно до інформації АТ КБ «Приват Банк», наданої на виконання ухвали суду від 27 січня 2026 року, зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 . Крім цього повідомлено, що по рахунку № НОМЕР_1 було зарахування коштів на суму 4100 грн за період 25.05.2023-25.05.2023 (а.с. 76).
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 796410 від 25.05.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, станом на 21.06.2024 за відповідачем рахувалась заборгованість у загальному розмірі 16734 грн 35 коп., із яких: 2920 грн 60 коп. – тіло кредиту та 13813 грн 75 коп. – проценти за користування. (а.с. 36-42).
21 червня 2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір факторингу № 21062024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (Фактор) набуває Прав Вимоги від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (Клієнт) та сплачує Клієнту за відступлення Прав Вимоги Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки, встановлені цим Договором, а Клієнт відступає (передає) Факторові права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами (а.с. 42-зі звороту-47).
21 червня 2024 року Клієнтом та Фактором підписаний акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 21 червня 2024 року до договору факторингу від 21 червня 2024 року № 21062024 (а.с. 48).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №21062024 від 21 червня 2024 року до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 796410 від 25 травня 2023 року, боржник ОСОБА_1 , у загальному розмірі 16734 грн 35 коп., із них: сума залишку по тілу кредиту – 2920 грн 60 коп., сума залишку по відсотках – 13813 грн 75 коп. (а.с. 47-зі звороту).
Згідно з платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) № 3392 від 21 червня 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» здійснило оплату ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу № 21062024 від 21 червня 2024 року (а.с. 48-зі звороту).
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» складено досудову вимогу вих. № 23683942 від 12 січня 2026 року про те, що відбулось відступлення прав вимог за кредитним договором № 796410 від 25 травня 2023 року до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке в свою чергу стало новим кредитором та має вимагати від відповідача погашення кредитної заборгованості в сумі 16734 грн 35 коп. Надано термін для добровільного виконання відповідачем зобов`язання (а.с. 49).
Отже, первинний кредитор свої зобов`язання відповідно договору № 796410 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 25 травня 2023 року виконав в повному обсязі.
В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином ані перед первинним кредитором, ані перед новим кредитором не виконала, не сплатила своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками в повному обсязі, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту.
Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору № 796410 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 25 травня 2023 року за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 16734 грн 35 коп.
З огляду на викладене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 суму вказаної заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду в цим позовом.

Норми права, які підлягають застосуванню
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі статтею 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Висновки щодо правозастосування
Судом встановлено, що між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 25 травня 2023 рокуукладений договір № 796410 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 4100 грн 00 коп. строком на 360 днів, із 25 травня 2023 року по 19 травня 2024 року, на споживчі потреби, зі сплатою відсотків кожні 15 днів.
Як вбачається зі змісту кредитного договору він підписаний ОСОБА_1 шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.
Також, електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідач підписала графік платежів, який є додатком № 1 до договору (а.с. 33), паспорт споживчого кредиту (а.с. 21-22).
Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про перерахування суми кредиту грошові кошти за договором перераховані на картковий рахунок відповідача (а.с. 35-зі звороту).
Відомості про отримання кредитних коштів також підтверджуються інформацією, наданою АТ КБ «Приват Банк» у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від 27 січня 2026 року (а.с. 76).
Факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не спростований.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконала належним чином умови договору щодо повернення отриманої суми кредиту за договором № 796410 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort»від 25 травня 2023 року у розмірі 2920 грн 60 коп., не сплатила заборгованість за відсотками станом на дату відступлення права вимоги в сумі 13813 грн 75 коп.
Доказів протилежного відповідачкою до суду не надано.
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі Договору факторингу № 21062024 від 21 червня 2024 рокунабуло статусу нового кредитора за договором № 796410 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», отримало право вимоги до ОСОБА_1 відносно заборгованості за вказаним кредитним договором.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №21062024 від 21 червня 2024 року до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 796410 від 25 травня 2023 року, боржник ОСОБА_1 , у загальному розмірі 16734 грн 35 коп., із них: сума залишку по тілу кредиту – 2920 грн 60 коп., сума залишку по відсотках – 13813 грн 75 коп. (а.с. 47-зі звороту).
Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» складено досудову вимогу вих. № 23683942 від 12 січня 2026 року про те, що відбулось відступлення прав вимог за договором № 796410 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 25 травня 2023 року до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке в свою чергу стало новим кредитором та має право вимагати від відповідача погашення кредитної заборгованості в сумі 16734 грн 35 коп. (а.с. 49).
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ані первісному кредитору, ані позивачу, до якого перейшло право вимоги, відповідачем не повернуті в повному обсязі, а також, що відповідачем добровільно не сплачені відсотки за користування кредитом, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення заборгованості за договором № 796410 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 25 травня 2023 року,що складається із суми заборгованості за тілом кредиту – 2920 грн 60 коп. та суми заборгованості за процентами – 13813 грн 75 коп.
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідач заперечень щодо правильності наданого позивачем розрахунку сум заборгованості не заявляв, належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має інших розмір, ніж зазначено позивачем, не надавав.
З огляду на викладене, враховуючи наявність в ОСОБА_1 непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача, а саме: стягнути заборгованість за договором № 796410 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 25 травня 2023 року у загальному розмірі 16734 грн 35 коп., оскільки зазначена сума підтверджена наданим позивачем розрахунком й відповідачем не спростована.

Розподіл судових витрат
Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у сумі 2662 грн 40 коп. (а.с. 6).
Враховуючи вищезазначене, у зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про задоволення позову, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 у розмірі 2662 грн 40 коп. на користь позивача.
Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 8000 грн 00 коп.
Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).
Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року (а.с. 52-зі звороту), акт № 536 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 12 січня 2026 року на загальну суму 8000 грн по боржнику ОСОБА_1 (а.с. 53), детальний опис наданих послуг до акту № 536 за договором про надання правої (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, а саме: усна консультація Клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором - 0 год 30 хв, ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 год 00 хв, погодження правової позиції Клієнта у справі - 0 год 30 хв, складення позовної заяви з урахування правової позиції Клієнта - 3 год 30 хв, подання заяви до суду від імені Клієнта - 1 шт. Усього: 6 год 30 хв. (а.с. 53-зі звороту), ордер на надання правничої допомоги серії ВС № 1381377 від 02 липня 2025 року (а.с. 54).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Так, у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З урахуванням вищенаведеного, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку про те, що обсяг наданої позивачу правничої допомоги, є неспівмірним з вартістю послуг, оплачених відповідачем.
Надана представником позивача правнича допомога оцінена на 8000 грн 00 коп., що не відповідає рівню складності даної справи та критерію розумності.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне зменшити розмір правової допомоги до 4000 грн 00 коп. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 280-281 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 4 поверх, м. Львів, Львівська область) суму заборгованості за договором № 796410 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 25 травня 2023 року у загальному розмірі 16734 грн 35 коп. (шістнадцять тисяч сімсот тридцять чотири гривні тридцять п`ять копійок), що складається із суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2920 грн 60 коп. (дві тисячі дев`ятсот двадцять гривень шістдесят копійок) та суми заборгованості за процентами у розмірі 13813 грн 75 коп. (тринадцять тисяч вісімсот тринадцять гривень сімдесят п`ять копійок).
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 4 поверх, м. Львів, Львівська область) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2662 грн 40 коп. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок) та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн 00 коп. (чотири тисячі гривень).
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», код ЄДРПОУ 35234236, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 4 поверх, м. Львів, Львівська область;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя    О.О. Шарова-Айдаєва