Справа № 404/13768/25 
Номер провадження 2/404/5382/25 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:
головуючого судді – Іванової Н.Ю.
при секретарі - Коцюбі Т.С.
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені якої діє законний представник ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені якої діє законний представник ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, просила суд визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , була надана в користування матері позивача, ОСОБА_5 , відповідно до ордеру на житлове приміщення №412 від 25 жовтня 1985 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати, ОСОБА_5 , померла.
03 жовтня 2016 року «Житлово-експлуатаційною конторою №4», на балансі якої знаходиться вищезазначена квартира, було укладено з позивачем договір найму житлового приміщення та на підставі рішення виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді ради від 13 жовтня 2016 року переоформлено особовий рахунок вищевказаної квартири на позивача. 
На даний час квартира не приватизована. Також, у вказані квартирі разом з нею прописані члени родини: сестра ОСОБА_6 , брат ОСОБА_2 та його донька ОСОБА_3 , сестра ОСОБА_5 , її донька ОСОБА_7 . 
Вказано, що брат позивача, ОСОБА_2 та його донька ОСОБА_3 з дня народження останньої у вказаній квартирі не проживали, а проживали у квартирі АДРЕСА_2 , у якій проживала та зареєстрована ОСОБА_4 . 
02 лютого 2022 року відповідачі переїхали на постійне місце проживання до Німеччини. 
Відповідачі з 2015 року обов`язку по догляду за квартирою не виконують, їхніх речей у квартирі немає, кореспонденція на адресу на їх ім`я не надходить. З того часу відповідачі вселятися у спірну квартиру не намагалися. 
Відповідачі фактично не проживають за місцем прописки два роки і 11 місяців, на користування спірною житловою площею вони не претендували ніколи, вселятися не намагалися, жодних перешкод їм не вчинялося, оплату житла ніколи не проводили, жодних інших речей у квартирі не має. 
Ухвалою судді від 26 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 
Ухвалою судді від 03 березня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 
01 квітня 2026 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідачів, адвоката Шинкарьова О.О. Вказано, що викладені у позовній заяві обставини та аргументи відповідачі визнають у повному обсязі. Відповідачі на даний час проживають за кордоном, тому не можуть в установленому порядку подати заяви на зняття з реєстрації місця проживання. Просив суд позовні вимоги задовольнити повному обсязі. 
У підготовче засідання позивач надала заяву про підтримання позовних вимог та просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. 
Відповідачі та їх представник у підготовче засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. 
Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, а також, зважаючи на визнання відповідачами вимог позивача, суд вважає за можливе розглянути справу по суті у підготовчому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За загальним правилом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , була надана в користування ОСОБА_5 , відповідно до ордеру на житлове приміщення №412 від 25 жовтня 1985 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.
Позивач є дочкою ОСОБА_5 .
03 жовтня 2016 року «Житлово-експлуатаційною конторою №4», на балансі якої знаходиться вищезазначена квартира, було укладено з позивачем договір найму житлового приміщення та на підставі рішення виконавчого комітету Кіровської районної у місті Кіровограді ради від 13 жовтня 2016 року переоформлено особовий рахунок вищевказаної квартири на позивача. 
На даний час квартира не приватизована.
У вказані квартирі разом з позивачем прописані члени родини: сестра ОСОБА_6 , брат ОСОБА_2 та його донька ОСОБА_3 , сестра ОСОБА_5 , її донька ОСОБА_7 . 
Згідно акту про не проживання за місцем реєстрації від 10 грудня 2025 року, складеного сусідами, а саме ОСОБА_8 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_4 ), підписи яких засвідчено начальнокм КП «ЖЕО №4», за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані, але не проживають ОСОБА_2 з 02 лютого 2022 року та ОСОБА_10 з 25 лютого 2015 року. 
Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого житла.
Так, відповідно дост. 1 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщеннях між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК України).
Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред`явлення позову про позбавлення права власності або визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами.
За змістом ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову.
За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.
Із зазначених положень цивільного законодавства встановлено, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону та змісту правовідносин.
У судовому засіданні встановлено, що відповідачі продовжують бути зареєстрованими у квартирі, але фактично в ній не проживають, тим самим порушують права позивача, визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені якої діє законний представник ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Позивач просила суд судові витрати залишити по фактично понесеним. 
Керуючись ст.10, 12, 141, 200, 206, 264, 265, 268, 272, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов – задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст судового рішення складено 02.04.2026 року. 

Суддя Фортечного районного суду 
міста Кропивницького Н. Ю. Іванова