ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/761/26 Справа № 201/16313/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гончаренко В.М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Бабіча В.О. на постанову Соборного районного суду м. Дніпра від 27 січня 2026 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: 
АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп. на користь держави, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.,  

за участю:
захисника в режимі відеоконференції Бабіча В.О.,
особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Соборного районного суду м. Дніпра від 27 січня 2026 року ОСОБА_1 08 грудня 2025 року о 17 годині 40 хвилин, керуючи транспортним засобом «БАЗ», д/н НОМЕР_1 , виїхав на регульоване перехрестя вул. Запорізьке шосе з вул. Космічною в м. Дніпрі на жовтий сигнал світлофора, що забороняє рух, внаслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом «Фіат», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку та повертав ліворуч на вул. Космічну на зелений сигнал світлофора. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 8.7.3. «ґ» Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам.
В апеляційній скарзі адвокат Бабіч В.О. просить скасувати постанову суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на справедливий суд та захист, зокрема бути присутнім під час судового розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, оскільки перебуваючи в приймальні судді в очікуванні судового засідання по справі, призначеній на 10.00 год., ОСОБА_1 повідомили, що його справа розглянута та суддею винесено постанову про його притягнення до відповідальності за ст.124 КУпАП. Тому зазначені в постанові суду пояснення ОСОБА_1 , які він нібито надав в судовому засіданні, є недостовірним фактом та не відповідає дійсним обставинам справи. Зазначає, що суд виніс постанову без дослідження наданих ОСОБА_1 письмових доказів, надавши перевагу виключно матеріалам, оформленим на місці ДТП. Зауважує, що не погоджуючись з висновками протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 29.12.2025 року звернувся до ТОВ “Українська Експертна Компанія” для проведення автотехнічної експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобілів БАЗ А079.19, д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та Fiat Ducato, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Згідно висновку експерта №146 від 23.01.2026 року дії ОСОБА_1 не знаходилися в причинному зв`язку з виникненням ДТП. Вважає, що висновками даної експертизи спростовуються висновки суду, викладені у постанові. Однак, при розгляді справи судом було надано перевагу матеріалам справи без належного дослідження поданого ОСОБА_1 висновку експерта №146 від 23.01.2026 року, зміст якого свідчить про недоведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП та неналежне встановлення обставин ДТП на місці його вчинення працівником поліції.
Представник потерпілого ОСОБА_2 адвокат Фісунов А.Л. подав письмові пояснення по справі, в яких просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , постанову Соборного районного суду м. Дніпра від 27 січня 2026 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, залишити без змін. Зазначає, що суд дійшов правильного висновку про винуватість правопорушника ОСОБА_1 . Не правдивими є доводи апеляційної скарги про те, що суд начебто розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 . Так, в оскаржуваній постанові відображено, що ОСОБА_1 брав участь при розгляді справи та надав свої пояснення, які були враховані судом першої інстанції при розгляді справи. Вважає, що при розгляді справи суддя дійшов до правильного висновку про те, що винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які в сукупності доводять факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення за зазначених обставин. Вказує, що аналіз механізму дорожньо-транспортної пригоди та локалізації механічних пошкоджень транспортних засобів підтверджує, що дії ОСОБА_1 не відповідали вимогам пункту 8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху України та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
При розгляді даної справи апеляційний суд враховує рішення ЄСПЛ у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, у якому Суд зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Відповідно до вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно вимог п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
У відповідності до п.8.7.3 «ґ» Правил дорожнього руху, жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.
За вимогами п. 8.10 ПДР, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції у відповідності до вищезазначених вимог закону належним чином з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та фактичних обставинах ДТП, а саме: схемі місця дорожньо-транспортної події від 02 квітня 2025 року, на якій з одного боку зображена ділянка дороги, де відбулась подія зіткнення, попередні напрямки руху водіїв та місце розташування транспортних засобів після цього, при цьому з координат розміщення останніх на проїзній частині дійсно вбачається, що під час перетинання транспортним засобом «БАЗ», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , означеного регульованого перехрестя прямо, відбулось зіткнення з транспортним засобом «Фіат», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку та повертав ліворуч на вул. Космічну на зелений сигнал світлофора, що підтверджується локалізацією механічних пошкоджень цих засобів, зафіксованих зі зворотного боку даної схеми, механізм заподіяння яких повністю відповідає події даного зіткнення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ; поясненнях водія-учасника події ОСОБА_2 , а також відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 535223 від 08 грудня 2025 року.
При цьому, суд апеляційної інстанції не надає оцінки діям та особі другого водія — учасника ДТП, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, встановлені обставини в їх сукупності об`єктивно і в повній мірі підтверджують факт наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин ДТП, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.
Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції було порушено право ОСОБА_1 на справедливий суд та захист, зокрема бути присутнім під час судового розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, не знайшли свого підтвердження, та як в оскаржуваній постанові відображено, що ОСОБА_1 брав участь при розгляді справи та надав свої пояснення, які були враховані судом першої інстанції при розгляді справи.
Що стосується доводів захисту в частині того, що судом винесено постанову без належного дослідження поданого ОСОБА_1 висновку експерта №146 від 23.01.2026 року, зміст якого свідчить про недоведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні ДТП та неналежне встановлення обставин ДТП на місці його вчинення працівником поліції, апеляційний суд зазначає наступне.
Суд апеляційної інстанції критично відноситься до висновку експерта №146 від 23.01.2026 року за результатами автотехнічної експертизи механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобілів БАЗ А079.19, д.н.з. НОМЕР_1 , та «Fiat Ducato», д/н НОМЕР_2 , оскільки даний висновок зроблений на суперечливих вихідних даних, наявних в матеріалах провадження, описова та резолютивна частина висновку експерта не відповідає поясненням ОСОБА_1 . 
До того ж, вищезазначене експертне дослідження було здійснено експертом без огляду транспортних засобів, без встановлення їх колісних баз та габаритів, а також без фізичного огляду їх механічних пошкоджень, не виникло потреби у експерта отримати детальні пояснення водіїв, за участю яких відбулась дорожньо-транспортна пригода, а також інформацію про дорожні умови та організацію дорожнього руху в тому місці, де ця пригода відбулась. 
При цьому, будь-яких клопотань, що стосувались предмета судової експертизи чи про надання йому додаткових матеріалів, необхідних для дачі висновку, експерт не заявляв, обмежившись тими вихідними даними, які йому надав замовник експертизи.
Крім того, висновок експерта №146 від 23.01.2026 року був складений за результатом проведеного експертного дослідження, здійсненого на замовлення ОСОБА_1 , з метою доведення невинуватості останнього у причинах та наслідках ДТП, тобто експерт був залучений не у порядку, визначеному ч.1 ст.273 КУпАП, оскільки будь-яких клопотань про призначення експерта судом ніхто з учасників процесу не заявляв, і об`єктивних підстав для призначення відповідної експертизи не було, оскільки для правильного вирішення даної справи спеціальних знань не потребувалось, а наданих працівниками поліції матеріалів, досліджених у суді, достатньо для прийняття законного, обґрунтованого і вмотивованого рішення по справі.
З огляду на викладене, вищеозначений висновок експерта не спростовує висновків суду щодо наявності вини ОСОБА_1 саме у порушенні п. 8.7.3. «ґ» Правил дорожнього руху України та вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, при цьому судом було об`єктивно досліджено всі обставини справи та оцінено досліджені у справі докази, про які зазначено вище та які логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність.
З матеріалів справи слідує, що дії працівників поліції повністю відповідали приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», законів України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 не надано достатньо доказів на спростування зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин ДТП.
Та обставина, що поліцейські та суд по-іншому оцінюють докази порівняно з оцінкою їх особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.
Сукупність досліджених в суді першої та апеляційної інстанцій доказів підтверджує, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані вірно за ст. 124 КУпАП, які виразилися у порушенні учасником дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
З огляду на те, що вивченням матеріалів справи не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин справи про адміністративні правопорушення, не має підстав вважати, що в ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
З огляду на зазначене викладені в обгрунтування поданої апеляційної скарги доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
При розгляді справи судом порушень вимог ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено. 
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом. 
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду – без зміни. 

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Бабіча В.О. — залишити без задоволення.
Постанову Соборного районного суду м. Дніпра від 27 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП — залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду      С.І.Крот