1	Справа № 335/12040/25  2/335/539/2026 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Рибалко Н.І., за участю секретаря судового засідання Чибінової Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,

ВСТАНОВИВ:

09.12.2025 ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить суд стягнути із останнього на свою користь заборгованість за договором позики № 3630706712-124084 від 21.09.2021 у розмірі 6 818,00 грн., з яких: 1 000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 5 818,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; за кредитним договором № 3775809 від 18.08.2021 у розмірі 39 687,50 грн., з яких: 4 750,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 33 987,50 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 950,00 грн. сума заборгованості за комісіями; за кредитним договором №101818638 від 15.09.2021 у розмірі 16 380,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 800,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 580,00 грн. сума заборгованості за комісіями; за кредитним договором №77755323 від 15.09.2021 у розмірі 41 370,55 грн., з яких: 12 447,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 28 921,51 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 2,04 грн. сума заборгованості за нарахованими 3% річних, а також понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.09.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 3630706712-124084, відповідно до умов якого Товариство надало, а відповідач отримав у позику грошові кошти в розмірі 1 000,00 грн., зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 1,95% за кожен день користування, з датою повернення позики 05.10.2021, термін користування 14 діб. 
Відповідно до договору №18-01/22 від 18.01.2022 ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Вердикт Капітал». 
Відповідно до договору №10-03/2023/01 від 10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Коллект Центр». 
Відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення позики та сплати процентів за користування нею, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 6 818,00 грн., з яких: 1 000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 5 818,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
Крім того, 18.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3775809, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн., строком на 30 днів та зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 3 000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Відповідно до п. 1.6. Договору стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 % від фактичного залишку кредиту на за кожен день користування кредитом.
15.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 3775809 від 21.09.2021, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
В подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників на користь ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за кредитним договором № 3775809 від 21.09.2021, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Відповідач свої зобов`язань за кредитним договором не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка становить 39 687,50 грн., з яких: 4 750,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 33 987,50 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 950,00 грн. сума заборгованості за комісіями.
Крім того, 15.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №101818638, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» надало відповідачу грошові кошти в розмірі 2 000,00 грн., строком на 15 днів та зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 900,00 грн., які нараховуються за ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Відповідно до п. 1.6. Договору стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 % від фактичного залишку кредиту на за кожен день користування кредитом.
17.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 17-12/2021-62, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором №101818638 від 15.09.2021, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
В подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників на користь ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за кредитним договором №101818638 від 15.09.2021, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Відповідач свої зобов`язань за кредитним договором не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка становить 16 380,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 800,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 580,00 грн. сума заборгованості за комісіями.
Крім того, 15.09.2021 між ТОВ « ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №77755323.
22.02.2022 було укладено договір №22/02/2022 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики №77755323, що уклали ТОВ « ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики №77755323, що уклали ТОВ « ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 . 
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості.
Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики №77755323 від 15.09.2021 у розмірі 41 370,55 грн., з яких: 12 447,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 28 921,51 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 2,04 грн. сума заборгованості за нарахованими 3% річних, а також понесені судові витрати.
Ухвалою судді Вознесенівського районного суд міста Запоріжжя від 15.12.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання на 15.01.2026, яке було відкладено на 09.03.2026, у зв`язку із першою неявкою відповідача у судове засідання.
Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з тим у позовній заяві просив суд розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином рекомендованим листом із повідомленням за адресою зазначеної у позові та на підставі ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. 
09.03.2026 судом завершено розгляд справи та суд перейшов до стадії ухвалення рішення, оголосивши перерву для виготовлення його повного тексту до 13.03.2026.
На підставі досліджених письмових доказів, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
За правилами ч. ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У ч. 1 ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
За правилом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків.
За правилами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Положеннями ч. 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Судом встановлено, що 21.09.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 3630706712-124084 «Проста позика», в тому числі і на умовах фінансового кредиту. 
Згідно із п.2.1 договору товариство прийняло на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом у порядку, встановленому цим договором. Кредит надається в загальному розмірі 1 000,00 грн.
Відповідно до п.2.3 договору позики строк період користування кредитними коштами складає 14 днів та починається з 21.09.2021 та закінчується 05.10.2021 (включно). 
За умовами пункту 3.2 договору, кредит надається одноразово шляхом перерахування коштів виключно на рахунок позичальника, заначений позичальником при подачі Заяви про надання кредиту та зазначеного у розділі 10 (Реквізити сторін) цього Договору.
Додатком № 1 до договору позики № 3630706712-124084 від 21.09.2021 є узгоджений між сторонами Графік розрахунків, відповідно до якого визначено суму кредиту у розмірі 1 000,00 грн. та проценти за користування кредитом у розмірі 280,00 грн.
Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики, підписавши його електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «N63KSBNA».
В установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним.
Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» від 07.10.2025 № 224/10 на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» 21.09.2021 була проведена успішна транзакція з переказу позики № 3630706712-124084 в сумі 1 000,00 грн на номер платіжної картки НОМЕР_1 .
Фактичний переказ грошових коштів підтверджено квитанцією платіжної системи Platon, згідно якої 21.09.2021 успішно поведено транзакцію на сайті Kredit1.com.ua, номер транзакції 33223 56431 00753, на суму 1 000,00 грн. із перерахування коштів на платіжну картку НОМЕР_1 згідно договору позики № 3630706712-124084.
18.01.2022 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 18-01/22 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики № 3630706712-124084.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-0/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики № 3630706712-124084.
Згідно реєстру боржників від 10.03.2023 до договору № 10-03/2023 від 10.03.2023 загальна заборгованість ОСОБА_1 по договору позики № 3630706712-124084 на дату відступлення права вимоги становила 6 818,00 грн., з яких: 1 000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 5 818,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
За вказаних обставин судом встановлено, що відповідачем отримано кошти в сумі 1 000,00 грн., які ним не повернуті, а тому кошти у зазначеному розмірі підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр», яке набуло права стягнення.
Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за договором позики № 3630706712-124084, укладеним 21.09.2021 з ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» з 06.10.2021 по 10.03.2023 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем договору позики, дана фінансова установа надала позичальнику суми позики, а останній зобов`язувався повернути надану позики у повному обсязі до 05.10.2021. Доказів погодження інших строків нарахування процентів за договором позики № 3630706712-124084 від 21.09.2021 суду не надано.
Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування за договором позики № 3630706712-124084, укладеним 21.09.2021 з ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» до 05.10.2021, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/17048/17.
Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування.
Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавців відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені ТОВ «Коллект Центр», як правонаступника ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 06.10.2021 по 10.03.2023, є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Крім того, 18.08.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», відповідач ОСОБА_1 подав Заявку на отримання кредиту № 3775809. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору № 3775809 від 18.08.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан».
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на таких умовах: сума виданого кредиту 5 000,00 грн.; строк кредиту - 30 днів; термін повернення кредиту: 16.09.2021; комісія за надання кредиту 950,00 грн.; проценти за користування кредитом 3 000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Також, 18.08.2021 відповідач ознайомився з графіком платежів за договором та паспортом споживчого кредиту від ТОВ «Мілоан» № 3775809.
На підставі квитанції № 1737557273 від 18.08.2021 ТОВ «Мілоан» перерахувало відповідачу на картковий рахунок ( НОМЕР_2 ) грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору.
15.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 3775809 від 21.09.2021, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
В подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників на користь ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за кредитним договором № 3775809 від 21.09.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу з додатку № 3 до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 сума боргу відповідача перед ТОВ «Коллект Центр» становить 39 687,50 грн., з яких: 4 750,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 33 987,50 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 950,00 грн. сума заборгованості за комісіями.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3775809 від 18.08.2021, ОСОБА_1 станом на 10.01.2023 має заборгованість в розмірі 39 687,50 грн., з яких: 4 750,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 33 987,50 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 950,00 грн. сума заборгованості за комісіями.
За вказаних обставин судом встановлено, що відповідачем отримано кошти в сумі 4 750,00 грн., які відповідачем не повернуті, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр», яке набуло права стягнення.
Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за договором № 3775809 від 18.08.2021 з ТОВ «Мілоан» з 18.09.2021 по 10.01.2023 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачем договору про споживчий кредит, дана фінансова установа надала позичальнику суму кредиту, а останній зобов`язувався повернути наданий кредит у повному обсязі до 17.09.2021. Доказів погодження інших строків нарахування процентів за кредитним договором № 3775809 від 18.08.2021 суду не надано.
Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування за договором, укладеним 18.08.2021 з ТОВ «Мілоан» до 17.09.2021, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/17048/17.
Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування.
Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавців відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені ТОВ «Коллект Центр», як правонаступника ТОВ «Мілоан», вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 18.09.2021 по 10.01.2023, є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Крім того, 15.09.2021 в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», відповідач ОСОБА_1 подав заявку на отримання кредиту №101818638. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору №101818638 від 15.09.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан».
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на таких умовах: сума виданого кредиту 2 000,00 грн.; строк кредиту - 15 днів; термін повернення кредиту: 30.09.2021; комісія за надання кредиту 580,00 грн.; проценти за користування кредитом 900,00 грн., які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Також, 15.09.2021 відповідач ознайомився з графіком платежів за договором та паспортом споживчого кредиту від ТОВ «Мілоан» №101818638.
На підставі квитанції № 1764670140 від 15.09.2021 ТОВ «Мілоан» перерахувало відповідачу на картковий рахунок ( НОМЕР_2 ) грошові кошти у розмірі 2 000,00 грн.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору.
17.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 17-12/2021-62, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором №101818638 від 15.09.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
В подальшому, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників на користь ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за кредитним договором №101818638 від 15.09.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу з додатку № 3 до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 сума боргу відповідача перед ТОВ «Коллект Центр» становить 16 380,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 800,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 580,00 грн. сума заборгованості за комісіями.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №101818638 від 15.09.2021, ОСОБА_1 станом на 10.01.2023 має заборгованість в розмірі 16 380,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 800,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 580,00 грн. сума заборгованості за комісіями.
За вказаних обставин судом встановлено, що відповідачем отримано кошти в сумі 2 000,00 грн., які відповідачем не повернуті, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр», яке набуло права стягнення.
Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за договором №101818638 від 15.09.2021 з ТОВ «Мілоан», з 01.10.2021 по 10.01.2023 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачем договору про споживчий кредит, дана фінансова установа надала позичальнику суму кредиту, а останній зобов`язувався повернути наданий кредит у повному обсязі до 30.09.2021. Доказів погодження інших строків нарахування процентів за кредитним договором №101818638 від 15.09.2021 суду не надано.
Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування за договором, укладеним 15.09.2021 з ТОВ «Мілоан» до 30.09.2021, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/17048/17.
Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування.
Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавців відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені ТОВ «Коллект Центр», як правонаступника ТОВ «Мілоан», вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 01.10.2021 по 10.01.2023, є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Крім того, 15.09.2021 між ТОВ « ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №77755323, відповідно до умов якого останній отримав фінансовий кредит в розмірі 12 447,00 грн. строком на 30 дні, з кінцевим терміном повернення кредиту 15.10.2021 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % на добу.
Згідно з п. 1 Договору позики, позикодавець зобов`язується передати у власність грошові кошти, на погоджених умовах договору у строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Договір підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 1jPhWx21ST (п. 20 договору).
Матеріали справи містять підписаний відповідачем 15.09.2021 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 1jPhWx21ST Додаток № 1 до договору позики №77755323 від 15.09.2021, яким визначено суму кредиту у розмірі 12 447,00 грн. та проценти за користування кредитом у розмірі 2 600,80 грн.
22.02.2022 було укладено договір №22/02/2022 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики №77755323, що укладений між ТОВ « ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 
10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики №77755323, що укладений між ТОВ « ФК«1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 . 
Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 1 до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №77755323 від 15.09.2021 у розмірі 41 370,55 грн., з яких: 12 447,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 28 921,51 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
За вказаних обставин судом встановлено, що відповідачем отримано кошти в сумі 12 447,00 грн., які ним не повернуті, а тому кошти у зазначеному розмірі підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр», яке набуло права стягнення.
Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за договором позики №77755323, укладеним 15.09.2021 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» з 16.10.2021 по 22.02.2022 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем договору позики, дана фінансова установа надала позичальнику суми позики, а останній зобов`язувався повернути надану позики у повному обсязі до 15.10.2021. Доказів погодження інших строків нарахування процентів за договором позики №77755323 від 15.09.2021 суду не надано.
Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування за договором №77755323, укладеним 15.09.2021 з ТОВ «Коллект Центр» до 15.10.2021, після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/17048/17.
Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування.
Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавців відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені ТОВ «Коллект Центр», як правонаступника ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 16.10.2021 по 22.02.2022, є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Щодо позовної вимоги в частині стягнення за період з 22.02.2022 по 23.02.2022 3% річних в сумі 2,04 грн., які позивач просить стягнути з відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання, суд зазначає наступне.
У ч. 2 ст. 625 ЦК України, встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з витягу реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №77755323 від 15.09.2021 на загальну суму 41 370,55 грн., з яких: 12 447,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 28 921,51 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.
Таким чином до позивача, право вимоги на стягнення 3% річних в сумі 2,04 грн. факторові не передавалось.
З урахуванням викладеного, оскільки відповідач умови за вказаними кредитними договорами належним чином не виконував, право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором позики № 3630706712-124084 від 21.09.2021 у розмірі 1 280,00 грн., з яких: 1 000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 280,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; за кредитним договором № 3775809 від 18.08.2021 у розмірі 8 950,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 000,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 950,00 грн. сума заборгованості за комісіями; за кредитним договором №101818638 від 15.09.2021 у розмірі 3 480,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 900,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 580,00 грн. сума заборгованості за комісіями; за кредитним договором №77755323 від 15.09.2021 у розмірі 15 047,80 грн., з яких: 12 447,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 600,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, а всього стягнути 28 757,80 грн.
Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд доходить наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.
Позивачем до позовної заяви на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; Прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку на надання правової допомоги № 3172 від 01.10.2025; витяг з Акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025.
Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
01 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Колект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 за умовами якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.
Пунктом 4.3 договору про надання правової допомоги передбачено, що факт надання послуг за договором підтверджується Актом про надання юридичної допомоги, який готується Адвокатським об`єднанням та надсилається клієнту для підписання не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому була надана юридична допомога.
01.10.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю «Колект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» підписано заявку на надання юридичної допомоги № 3172 за умовами якої адвокатське об`єднання здійснює правові (юридичні) послуги по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме: надання усної консультації з вивченням документів 2 години, вартість 4 000 грн; підготовка пропозиції 3 години, вартість 6 000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 5 години, вартість 15 000 грн.
З Витягу з Акту № 15 про надання юридичної допомоги, який складено 31.10.2025, вбачається, що АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» походили надання наступних правових послуг адвокатським об`єднанням клієнту: надання усної консультації з вивченням документів 2 години, вартість 4 000 грн; підготовка пропозиції 3 години, вартість 6 000,00 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 5 години, вартість 15 000 грн.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Зазначена адвокатом в Акті № 15 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 вартість послуги з надання усної консультації з вивчення документів у розмірі 4 000 грн., підготовки пропозиції у розмірі 6 000,00 грн. та послуги зі складання позовної заяви про стягнення боргу у сумі 15 000 грн є необґрунтованою та не пропорційною до предмета спору, ураховуючи критерії дійсності та необхідності витрат у зазначеному розмірі.
Враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності), необхідного часу виконання робіт, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у зв`язку з неспівмірністю, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн. не відповідають критерію необхідності, виправданості, не є співмірними складності даної справи, тому приходить до висновку про доведеність ТОВ «Коллект Центр» понесених витрат на оплату професійної правничої допомоги під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 10 000 грн.
Разом з тим, у разі часткового задоволення позову витрати на правничу допомогу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки вимоги підлягають задоволенню частково ( розмір задоволених вимог 27,58%), то з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 2 758,00 грн.
Крім того, так як позов ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, які в даному випадку складають 668,10 грн. (27,58% задоволених позовних вимог), виходячи з розрахунку: 28 757,80 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2 422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) / 104 256,00 грн. (розмір заявлених позовних вимог).
Керуючись ст. 207, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, суд, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за договором позики № 3630706712-124084 від 21.09.2021 у розмірі 1 280,00 грн.; за кредитним договором № 3775809 від 18.08.2021 у розмірі 8 950,00 грн.; за кредитним договором №101818638 від 15.09.2021 у розмірі 3 480,00 грн.; за кредитним договором №77755323 від 15.09.2021 у розмірі 15 047,80 грн., а всього стягнути 28 757 (двадцять вісім тисяч сімсот п`ятдесят сім) гривень 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» судовий збір у розмірі 668 (шістсот шістдесят вісім) гривень 10 копійок. та витрати на правову допомогу у розмірі 2 758 (дві тисячі сімсот п`ятдесят вісім) гривень 00 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 13 березня 2026 року.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306, місто Київ, 01133.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.І. Рибалко