Справа № 214/8616/25
2/214/65/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
(заочне)

01 квітня 2026 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: 
Головуючого – судді Гриня Н.Г.,
За участю секретаря судового засідання – Гайдученко С.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу №214/8616/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача інфляційні втрати та 3% річних у загальному розмірі 32 7641,70 грн, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 3931,70 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.09.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11396153000, відповідно до умов якого позичальнику був виданий кредит у сумі 54000 дол. США зі сплатою процентів строком по 18.09.2029.
З метою забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним Кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №229952 від 19.09.2008. 
08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.
Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.04.2012 року у справі №2-3228/11 задоволено позовну заяву ПАТ «Дельта Банк», стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 496173,38 гривень у рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №11396153000. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» по 910,00 грн. з кожного окремо в рахунок відшкодування понесених судових витрат. 
13.05.2020 року між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» був укладений Договір про відступлення прав вимоги №2245/К, посвідчений Шевченко І.Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №682
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» про заміну стягувача задоволено. 
Замінено стягувача в особі Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 43212924, м. Київ, пр-т. С. Бандери, 28-А) у цивільній справі №2-3228/11 з виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.04.2012 року про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 496173,38 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11396153000 та стягнення окремо з кожного по 910,00 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат.
Позивач звертає увагу суду, що з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2011 році зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилось та триває по сьогоднішній день. Відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦПК за увесь час прострочення.
З урахуванням викладеного, позивачем нараховано відповідачам за період з 12.03.2017 ро 23.02.2022 3% річних у розмірі 73773,51 грн та інфляційні втрати у сумі 253 868,19 грн.
Ухвалою суду від 30.09.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 19.01.2026 року здійснено перехід зі спрощеного провадження без повідомлення сторін в загальне позовне провадження.
Ухвалою суду від 13.02.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, від останнього надійшла заява про розгляд справи здійснювати у відсутності представника позивача, просив позовні вимоги задовольнити.
Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, не повідомили причини неявки, відзиву не подали.
На підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
19 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 як Позичальником було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11396153000, згідно умов якого, банк надав позичальнику кредит в розмірі 54000,00 доларів США із сплатою процентів строком по 18.09.2029 року. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, позичальник зобов`язалась погасити кредит, своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, а у разі неналежного виконання зобов`язань, на першу вимогу Банку сплатити штрафні санкції. 
В забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору, між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №229952, згідно з умовами якого останній зобов`язався у разі невиконання кредитного договору позичальника, виконати відповідне зобов`язання (а.с.13).
Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, надавши Позичальнику в кредит на зазначених вище умовах грошові кошти у розмірі 54000,00 доларів США. 
08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ПАТ «Дельта Банк» своє право вимоги заборгованості за Договорами кредиту, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №11396153000 від 19.09.2008 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , а також договорами забезпечення до них.
Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.04.2012 року у справі № 2-3228/11 задоволено позовну заяву ПАТ «Дельта Банк», стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 496173,38 гривень у рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №11396153000. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» по 910,00 грн. з кожного окремо в рахунок відшкодування понесених судових витрат (а.с.14-15). 
13.05.2020 року між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» був укладений Договір про відступлення прав вимоги №2245/К, посвідчений Шевченко І.Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №682 (а.с.11-12). 
За цим Договором в порядку та на умовах, визначених ним, АТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави (іпотеки), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. 
Згідно вказаного договору, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» набуло право вимоги, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №11396153000 від 19.09.2008 року та за договорами забезпечення до нього. Таким чином, кредитора за Договором про надання споживчого кредиту №11396153000 від 19.09.2008 року, який було укладено з ОСОБА_3 , та за Договором поруки № 229952 від 19.09.2008 року, який було укладено з ОСОБА_2 , було змінено з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС». 
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» про заміну стягувача задоволено (а.с.25-26). 
Замінено стягувача в особі Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 43212924, м. Київ, пр-т. С. Бандери, 28-А) у цивільній справі №2-3228/11 з виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.04.2012 року про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 496173,38 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11396153000 та стягнення окремо з кожного по 910,00 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат.
Відповідно до змісту заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.04.2012 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №11396153000 від 19.09.2008 у розмірі 496 173,38 грн.
Згідно довідки про заборгованість від 27.08.2025, яка видана директором ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» А. Мацевичем, вбачається, що у період з 13.05.2020 по 23.02.2022 коштів у рахунок погашення даної заборгованості не надходило. Також, попереднім кредитором не повідомлялося ТОВ «УКРДЕПТ ПЛЮС» про сплату боргу за рішенням суду у період з 21.02.22 по 13.05.2020. Станом на 23.02.2022 залишок заборгованості становить 496 173,38 грн (а.с.10).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно пункту 8.35 постанови від 18.03.2020 року у справі №902/417/18, Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Верховний Суд у постанові від 28.09.2021 року по справі №759/4755/19 зазначив, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року №916/190/18 зазначено, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання; наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.
Так, судом установлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.02.2012 року у справі №2-3228/11 задоволено позовну заяву ПАТ «Дельта Банк», стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 496173,38 гривень у рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №11396153000. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» по 910,00 грн. з кожного окремо в рахунок відшкодування понесених судових витрат..
Отже, вказаним судовим рішенням у справі №2-3228/11 підтверджено наявність грошового зобов`язання відповідачів перед Банком у розмірі 496 173,38 та його порушення.
Так, суд погоджується із тим, що у разі невиконання вказаного рішення суду, зобов`язання відповідачів не є припиненими, а відтак, позивач має право на передбачені ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати, які підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання.
З наданого у позовній заяві розрахунку убачається, що заборгованість відповідачів по 3% річних за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 становить 73773,51 грн, по інфляційних втратах за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 становить 253 868,19 грн.
Так, на обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача долучив до позовної заяви Договір про надання споживчого кредиту №11396153000 від 19.09.2008 (а.с.17 зворот-21), Договір поруки №229952 від 19.09.2008 (а.с.13).
Слід зазначити, що доказів на підтвердження перебування на виконанні у відділі ДВС виконавчих листів, виданих на виконання рішення заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі від 21.02.2012 року №2-3228/11, матеріали справи також місять, такі докази відсутні та позивачем суду не надані.
Позивач є правонаступником ПАТ «Дельта Банк» на підставі Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 08.12.2011, таким чином, позивачем не вчинялося жодних дій спрямованих на виконання рішення суду.
Між тим, суд зазначає, що позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви жодного належного, допустимого та достатнього доказу на підтвердження існування розміру заборгованості на яку нараховують штрафні санкції станом на дату звернення до суду з даним позовом.
При цьому, суд не приймає до уваги довідку, що видана ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» за №48/2425737/2025 від 27.08.2025, оскільки така видана самим же позивачем та відображає відомості станом на 23.02.2022 та тільки щодо боржника ОСОБА_1 . Відомостей щодо відповідача ОСОБА_2 на теперішній час позивачем не надано суду.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За загальними правилами доказування, визначеними ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 6 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява №26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
В постанові Верховного Суду від 27.02.2020 року по справі №560/898/16-ц зроблено висновок, що обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.
Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем своїх позовних вимог, відтак у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційних втраті 3%річних за прострочення виконання грошового зобов`язання належить відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.
Керуючись стст. 258, 259, 263-265, 280-284, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд, - 
УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання - відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Г. Гринь