ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 березня 2026 року	справа № 380/25021/25	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Управління Служби безпеки України у Львівській області та зобов`язання вчинити дії.
Обставини справи.
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:
- визнати протиправними дії Управління Служби Безпеки України у Львівській щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 р. для перерахунку пенсії;
- зобов`язати Управління Служби Безпеки України у Львівській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку ОСОБА_1 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 рік, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 р. пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначає, що він є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до норм Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” № 2262-ХІІ. Позивач звертає увагу суду на те, що рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, яким раніше вносилися зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 (щодо фіксації прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018).
З огляду на це, Позивач стверджує, що з 29.01.2020 положення пункту 4 постанови КМУ № 704 відновили свою первісну редакцію. Відтак, розміри посадових окладів та окладів за військовим званням з цієї дати мають обчислюватися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом саме на 1 січня відповідного календарного року (зокрема, згідно із Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік”, станом на 01.01.2023 такий розмір складав 2684 грн).
З метою реалізації свого права на перерахунок пенсії, Позивач звернувся до Відповідача із заявою про виготовлення відповідної оновленої довідки про розмір грошового забезпечення. Однак, листом від 09.12.2025 Відповідач протиправно, на думку Позивача, відмовив у її видачі, безпідставно посилаючись на сталу розрахункову величину у розмірі 1762 грн та формальну відсутність списків від органів Пенсійного фонду України.
Ухвалою від 26 грудня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Свою правову позицію мотивує тим, що протягом усього 2023 року діючим військовослужбовцям Служби безпеки України грошове забезпечення обчислювалося виключно виходячи з розрахункової величини 1762 грн, а тому фактичного підвищення окладів за відповідними посадами не відбулося.
Крім того, Відповідач звертає увагу на тому, що постановою КМУ від 12.05.2023 № 481 Уряд прямо і недвозначно закріпив, що оклади визначаються виходячи з розміру 1762 грн. Додатково Відповідач зазначає, що Позивачем не дотримано визначеного законодавством алгоритму проведення перерахунку пенсії, оскільки Кабінет Міністрів України не приймав відповідного рішення, а Головне управління ПФУ не надсилало списків осіб, які мають право на перерахунок. Окремою підставою для відмови у позові Відповідач вважає пропуск Позивачем шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 122 КАС України.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 проходив військову службу в органах Служби безпеки України, з якої звільнений у запас 15 серпня 2019 року, що підтверджується відповідним витягом з наказу.
Після звільнення Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до норм Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” № 2262-ХІІ.
З метою подальшого проведення перерахунку пенсійного забезпечення, 24 листопада 2025 року Позивач звернувся до Управління Служби безпеки України у Львівській області із заявою, в якій просив виготовити та надіслати до ГУ ПФУ у Львівській області оновлену довідку про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2023. Позивач просив обчислити розміри складових такого забезпечення із використанням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року, а саме — 2684 грн.
За результатами розгляду вказаного звернення, УСБУ у Львівській області листом від 09.12.2025 № 62/21/В-893/1270-2025 відмовило Позивачу у підготовці та видачі запитуваної довідки. Свою відмову відомство мотивувало тим, що розмір грошового забезпечення діючих військовослужбовців Управління у 2023 році розраховувався виходячи з базової величини 1762 грн, а відповідні списки від Головного управління ПФУ для проведення перерахунку пенсій до Управління не надходили.
Вважаючи таку відмову протиправною та такою, що порушує його конституційне право на належне пенсійне (соціальне) забезпечення, Позивач звернувся до суду із цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить із такого.
Щодо дотримання Позивачем строків звернення до суду, на пропуску яких наполягає Відповідач у своєму відзиві, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Разом з тим, суд наголошує, що у справах щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців пріоритетному застосуванню підлягають норми спеціального закону. Так, згідно з частиною третьою статті 51 Закону України № 2262-ХІІ перерахунок пенсій, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Вирішуючи питання застосування вказаної норми до етапу отримання довідки, суд враховує правовий висновок, сформований Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 12.12.2023 у справі № 380/1907/23.
У вказаному рішенні Верховний Суд констатував, що видача довідки про розмір грошового забезпечення уповноваженим державним органом є невід`ємним (складовим) етапом реалізації права особи на перерахунок пенсії. Оскільки законодавцем гарантовано право на перерахунок пенсії з вини державних органів без обмеження строком (частина третя статті 51 Закону № 2262-ХІІ), то до правовідносин щодо оскарження неправомірних дій суб`єктів владних повноважень щодо відмови у видачі такої довідки не підлягає застосуванню встановлений частиною другою статті 122 КАС України загальний шестимісячний строк звернення до суду.
Застосування шестимісячного строку у таких правовідносинах зробило б неможливим реалізацію фундаментального права на перерахунок пенсії, гарантованого статтею 63 спеціального Закону № 2262-ХІІ.
Відтак, враховуючи наведену релевантну судову практику Верховного Суду, доводи Відповідача про пропуск Позивачем строку звернення до суду є безпідставними та ґрунтуються на хибному тлумаченні норм процесуального та матеріального права. Суд констатує, що Позивач звернувся до суду без порушення строків.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд наголошує, що відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Згідно з частиною третьою статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Звуженням змісту прав і свобод є зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, а звуженням обсягу — зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Положеннями частини четвертої статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших військових формувань кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” № 2262-ХІІ.
Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Реалізуючи делеговані повноваження, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 30 серпня 2017 року № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (далі — Постанова № 704), якою затвердив тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів.
У первинній редакції пункту 4 Постанови № 704 було встановлено справедливий і динамічний механізм: розміри посадових окладів та окладів за військовими званнями визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт. Метою такої норми було забезпечення постійного та автоматичного співвідношення рівня доходів військовослужбовців із базовим державним соціальним стандартом, що гарантувало індексацію доходів відповідно до економічної ситуації в країні.
Проте, в подальшому пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 пункт 4 Постанови № 704 було викладено в новій редакції: розрахункову величину визначено як розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня 2018 року (тобто незмінно 1762 гривні).
Водночас, суд враховує, що рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, яке набрало законної сили 29 січня 2020 року, пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103 визнано протиправним та скасовано.
Як наслідок, з 29 січня 2020 року відновила свою дію первинна редакція пункту 4 Постанови № 704. Згідно з цією відновленою нормою, розміри посадових окладів та окладів за військовими званнями знову підлягають обчисленню шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року встановлено у розмірі 2684 гривні. Суд констатує, що збільшення базової розрахункової величини (прожиткового мінімуму) має прямим наслідком автоматичне підвищення розміру грошового забезпечення діючих військовослужбовців і, як похідний результат, зумовлює виникнення у Позивача права на отримання оновленої довідки та подальший перерахунок пенсії на підставі частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ.
Оцінюючи аргумент Відповідача щодо прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 12 травня 2023 року № 481 (якою до пункту 4 Постанови № 704 знову внесено зміни та встановлено сталу розрахункову величину — 1762 гривні), суд враховує найновішу та обов`язкову практику Верховного Суду.
Так, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 17 лютого 2026 року у справі № 520/5814/24 сформувала висновок щодо вирішення подібних правових колізій.
Верховний Суд виснував, що згідно з положеннями частин першої - третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України або іншому правовому акту, суд зобов`язаний застосувати правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Судовою палатою наголошено, що Закон України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” визначає прожитковий мінімум як базовий державний соціальний стандарт. Кабінет Міністрів України, виклавши пункт 4 Постанови № 704 у редакції постанови № 481, фактично підмінив державний соціальний стандарт (прожитковий мінімум, що щорічно визначається Законом про Державний бюджет) на сталу, незмінну величину у розмірі 1762 гривні.
Верховний Суд у вказаному рішенні дійшов висновку, що внесення змін до пункту 4 Постанови № 704 постановою Кабінету Міністрів України № 481 суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу — Закону про Державний бюджет України на відповідний рік. Оскільки підзаконний акт не може звужувати обсяг прав та соціальних гарантій, встановлених законом, вказані зміни (постанова № 481) є протиправними та не підлягають застосуванню судами під час вирішення спорів цієї категорії.
Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах “Кечко проти України”, “Суханов та Ільченко проти України”) сформовано сталу позицію, згідно з якою “майно” може являти собою як “існуюче майно”, так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може сперечатися про наявність у неї “законних очікувань” щодо отримання можливості ефективного здійснення майнового права.
Оскільки з 01 січня 2023 року Законом України було збільшено прожитковий мінімум, Позивач мав правомірні та обґрунтовані “законні очікування” на отримання пенсійного забезпечення, обчисленого із застосуванням належної розрахункової величини (2684 гривні). Урядове рішення (постанова Кабінету Міністрів України № 481 від 12 травня 2023 року), яким штучно обмежено розрахункову величину грошового забезпечення на рівні 1762 гривні замість встановленого законом прожиткового мінімуму 2684 гривні, фактично призвело до звуження обсягу соціальних гарантій Позивача, що є прямим порушенням статті 22 Конституції України. Відмова державного органу у видачі відповідної довідки становить непропорційне втручання у право Позивача на мирне володіння своїм майном.
Оцінюючи згідно з приписами статті 90 КАС України посилання Відповідача на відсутність відповідних списків від Головного управління Пенсійного фонду України як на єдину підставу для відмови у видачі довідки, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Крім того, суд звертає увагу на імперативні приписи частини третьої статті 291 КАС України, згідно з якими висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Враховуючи, що Верховний Суд вже неодноразово розтлумачив порядок застосування пункту 4 Постанови № 704 та прямо вказав на неправомірність бездіяльності уповноважених органів щодо невидачі довідок, Відповідач як суб`єкт владних повноважень був зобов`язаний діяти з урахуванням цих висновків Суду та самостійно видати довідку за зверненням пенсіонера, не очікуючи додаткових списків чи вказівок.
Суд наголошує, що відповідно до статті 6 КАС України суд керується принципом верховенства права. Конституційне право особи на соціальний захист не може бути обмежене, звужене чи поставлене в абсолютну залежність від суто процедур взаємодії між державними органами (такими як своєчасне нескладання чи ненаправлення списків пенсійним органом). Перекладання на пенсіонера тягаря наслідків неналежної комунікації між державними інституціями є неприпустимим у правовій державі.
Перевіряючи рішення та дії Відповідача на предмет їх відповідності критеріям, закріпленим у частині другій статті 2 КАС України, суд дійшов висновку, що дії Управління Служби безпеки України у Львівській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року є протиправними.
Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. 
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності або дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Для повного, належного та ефективного відновлення порушених майнових та соціальних прав Позивача, суд вважає за необхідне обрати спосіб захисту шляхом зобов`язання Відповідача підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення Позивача станом на 01 січня 2023 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України № 704 (у її первинній, законній редакції), обчисливши розміри посадового окладу та окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684 гривні), на відповідні тарифні коефіцієнти, з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для подальшого перерахунку його пенсії.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з приписів статті 139 КАС України. Згідно з частиною першою вказаної статті, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Як встановлено судом з матеріалів справи, Позивач є учасником бойових дій. Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України “Про судовий збір” та статті 22 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, Позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, пов`язаного з порушенням його соціальних прав. 
Оскільки судовий збір Позивачем фактично не сплачувався, а доказів понесення інших судових витрат (зокрема, витрат на професійну правничу допомогу) до суду не надано, підстави для стягнення з Відповідача судових витрат у цій справі відсутні. 
Відтак, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 258, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у х в а л и в :
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року для проведення перерахунку пенсії.
3. Зобов`язати Управління Служби безпеки України у Львівській області (код ЄДРПОУ 20001591, місцезнаходження: 79011, місто Львів, вулиця Дмитра Вітовського, будинок 55) підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 (РОНКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) станом на 01 січня 2023 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року (2684 гривні), на відповідний тарифний коефіцієнт, а також з обов`язковим зазначенням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01 лютого 2023 року пенсії ОСОБА_1 .
4. Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 23 березня 2026 року.
Суддя Коморний О.І.