Справа № 182/8127/25
Провадження № 2/0182/2419/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України

26.03.2026 року        м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.
секретар Іванова Т.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Нікопольської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Комунальне підприємство «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради, про визнання наймачем -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання його наймачем частини квартири. 
В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне.
Від дня свого народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 , по квітень 2010 року він мешкав в квартирі АДРЕСА_1 , зі своє матір`ю ОСОБА_2 та іншими родичами. 13/21 частин зазначеної квартири були та є комунальною власністю, 8/21 частин – приватною власністю. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_2 . Відомості про його батька записані, відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 09 червня 2010 року № 342/1 йому надано статус „дитина-сирота”. Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 25 січня 2012 року № 66 (з урахуванням рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 26 лютого 2025 року № 204) за ним закріплено право на користування житловою площею за адресою: АДРЕСА_2 (комунальної частки 13/21) до досягнення 18-річного віку. 8/21 частин квартири АДРЕСА_1 , були приватизовані в 1999 році та неодноразово відчужені. На теперішній час, власником 8/21 частин зазначеної трикімнатної квартири є ОСОБА_3 , який одноосібно користується всією квартирою,його право на користування 13/21 частинами квартири не визнає, доступу до квартири не надає. Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 22 листопада 2013 року № 979 відповідальним за збереження житлової площі за адресою: АДРЕСА_2 , призначений директор КП „Міська житлово-технічна інспекція” Нікопольської міської ради. Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 12 лютого 2025 року № 124, ОСОБА_4 призначена піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_1 . З метою належного оформлення права користування 13/21 частинами квартири АДРЕСА_1 , керуючись рішенням Нікопольської міської ради від 30 червня 2017 року № 45-22/VII про делегування КП «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради права укладання договорів найму жилих приміщень у квартирах комунальної форми власності, що знаходяться у житлових будинках ОСББ від імені територіальної громади м.Нікополя в особі Нікопольської міської ради 27 лютого 2025 року, він звернувся до КП «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради з заявою про укладення договору найму зазначеної частки квартири. Проте, листом від 10 березня 2025 року, вих.№ 419, КП «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради відмовило в укладенні договору найму, посилаючись на те, що „…для укладення Договору найму житла, що належить до комунальної власності, необхідно подати Заяву на укладення договору найму, довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, копію ордеру на житлове приміщення або копію рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради, копію документів усіх зареєстрованих за даною адресою (паспорт, для малолітніх свідоцтво про народження, ідентифікаційний код платника податків). Управління комунального майна Нікопольської міської ради відмовило в погодженні договору найму житла, у зв`язку з тим, що в пакеті документів відсутнє рішення про надання дозволу Комунальному підприємству «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради на укладення договору найму житла та відсутній документ про розподіл житлової площі, довідка, що підтверджує реєстрацію та документи всіх зареєстрованих за даною адресою”. Таким чином, він, ОСОБА_1 , може реалізувати своє право найму на 13/21 частин квартири АДРЕСА_1 , лише через звернення до суду. Право на житло є одним з надважливих конституційних прав людини, яке прямо пов`язане з її гідним існуванням у межах власного, захищеного від зовнішнього втручання простору. Право фізичних осіб на житло, як одна із форм забезпечення природних прав людини, охороняється законом, його захист здійснюється судом. Відповідно до ст.25 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров`я й добробуту її самої та її родини. Невід`ємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі, в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16 грудня 1966 року (ст.10). При цьому, як вбачається з п.1 ст.12 Міжнародного пакту про цивільні і політичні права від 16 грудня 1966 року, право на житло має реалізовуватись за умови вільного вибору людиною місця проживання. Повага до права людини на житло закріплена також у ст.8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст.32 Закону України „Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування”, за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування за місцем знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження зазначеного у частині першій цієї статті житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Як вже зазначалось, в квартирі АДРЕСА_1 , він, ОСОБА_1 , мешкав від дня свого народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 , та був зареєстрований у зазначеній квартирі, відповідно до діючого на той час законодавства, що підтверджується довідкою № 404 про зареєстрованих осіб від 18 січня 2025 року, виданою ТОВ „КОМУНАЛЬНИК-НІКОПОЛЬ” та рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 25 січня 2012 року № 66 (з урахуванням рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 26 лютого 2025 року № 204). Проте, при зверненні за отриманням паспорта громадянина України виявилось, що він не зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , відповідно до діючого на цей час законодавства. Це пов`язано з чисельними змінами законодавства України щодо реєстрації місця проживання та реорганізацією обслуговуючих будинок компаній. Відповідно до ч.1, 2 ст.61, ст.ст.64, 65 Житлового кодексу України, користування жилим приміщенням у будинках державного та громадського житлового фонду здійснюється, відповідно до договору найму. Договір найму жилого приміщення в будинках державного та громадського житлового фонду укладається в письмовій формі, на підставі ордера на жиле приміщення між житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і громадянином, на ім`я якого видано ордер. Наймач у праві в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в Постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, в осіб, які вселились до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом з наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч.1, 2 ст.64 ЖК України). Крім того, особи, що вселились в приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем і членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування приміщенням (ч.2 ст.65 ЖК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 Постанови «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року № 9, наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування житловим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в Постановах Верховного Суду від 12 червня 2020 року в справі № 755/16392/17 (провадження № 61-310св19), від 15 квітня 2020 року в справі № 466/5057/17 (провадження № 61-42617св18). Відповідно до ст.106 Житлового кодексу України, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення, замість попереднього наймача. Таке ж право, у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення, належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму, спір може бути вирішено в судовому порядку. Відповідно до довідки № 1171 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25 лютого 2025 року, в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Вказані особи в квартирі не проживають, фактичне місце їх проживання йому не відоме, з ними не спілкується. Тому, не може надати копії їх паспортів та ідентифікаційних кодів платників податків, як того вимагає управління комунального майна Нікопольської міської ради. Щодо надання ордеру на жиле приміщення, слід зазначити, що, відповідно до ст.58 Житлового кодексу України, п.69 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 „Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР”, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду, виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер (додаток № 7), який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Таким чином, ордер на жиле приміщення втрачає свою чинність після вселення особи (осіб) в надане жиле приміщення. Оскільки він вселився до спірного житлового приміщення як член сім`ї наймача на законних підставах, зазначене житлове приміщення було постійним місцем його проживання, за ним було закріплено право користування 13/21 частинами даної квартири, наймач вказаної частини квартири на теперішній час відсутній, він має законне право стати єдиним наймачем 13/21 частин зазначеної квартири. За таких обставин просить суд визнати, його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , єдиним наймачем 13/21 частин квартири АДРЕСА_1 . А також, зобов`язати Виконавчий комітет Нікопольської міської ради надати дозвіл на зміну особового рахунку 13/21 частин квартири АДРЕСА_1 , на ОСОБА_1 .
В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність; представник позивача ОСОБА_9 позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити (а.с.36-37); представник відповідача ОСОБА_10 покладався на думку суду в просив прийняти рішення, згідно вимог діючого законодавства, з урахуванням листів УКМ НМР від 05.03.2025 року № 200/25 та КП «МЖТІ» НМР від 10.03.2025 року № 419 (а.с.26-28). 

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. 
Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод”, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно ст.9 Житлового Кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Відповідно до ч.2 ст.64 Житлового кодексу України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть спільне господарство.
Як встановлено в судовому засіданні, від дня свого народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7) по квітень 2010 року позивач по справі мешкав в квартирі АДРЕСА_1 , зі своє матір`ю ОСОБА_2 та іншими родичами (а.с.17). 13/21 частин зазначеної квартири були та є комунальною власністю, 8/21 частин – приватною власністю. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_2 (а.с.9). Відомості про батька позивача записані, відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.8). Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 09 червня 2010 року № 342/1 позивачу надано статус „дитина-сирота” (а.с.10). Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 25 січня 2012 року № 66 (з урахуванням рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 26 лютого 2025 року № 204), за позивачем закріплено право на користування житловою площею за адресою: АДРЕСА_2 (комунальної частки 13/21) до досягнення 18-річного віку (а.с.11). 8/21 частин квартири АДРЕСА_1 , були приватизовані в 1999 році та неодноразово відчужені. На теперішній час, власником 8/21 частин зазначеної трикімнатної квартири є ОСОБА_3 , який, за твердженням позивача, одноосібно користується всією квартирою та його право на користування 13/21 частинами квартири не визнає, доступу до квартири не надає. Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 22 листопада 2013 року № 979 відповідальним за збереження житлової площі за адресою: АДРЕСА_2 , призначений директор КП „Міська житлово-технічна інспекція” Нікопольської міської ради (а.с.13). Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 12 лютого 2025 року № 124, ОСОБА_4 призначена піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_1 (а.с.14). З метою належного оформлення права користування 13/21 частинами квартири АДРЕСА_1 , керуючись рішенням Нікопольської міської ради від 30 червня 2017 року № 45-22/VII про делегування КП «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради права укладання договорів найму жилих приміщень у квартирах комунальної форми власності, що знаходяться у житлових будинках ОСББ від імені територіальної громади м.Нікополя в особі Нікопольської міської ради 27 лютого 2025 року, позивач звернувся до КП «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради з заявою про укладення договору найму зазначеної частки квартири. Проте, листом від 10 березня 2025 року, вих.№ 419, КП «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради відмовило в укладенні договору найму, посилаючись на те, що „…для укладення Договору найму житла, що належить до комунальної власності, необхідно подати Заяву на укладення договору найму, довідку про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, копію ордеру на житлове приміщення або копію рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради, копію документів усіх зареєстрованих за даною адресою (паспорт, для малолітніх свідоцтво про народження, ідентифікаційний код платника податків) (а.с.15). Управління комунального майна Нікопольської міської ради відмовило в погодженні договору найму житла, у зв`язку з тим, що в пакеті документів відсутнє рішення про надання дозволу Комунальному підприємству «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради на укладення договору найму житла та відсутній документ про розподіл житлової площі, довідка, що підтверджує реєстрацію та документи всіх зареєстрованих за даною адресою”. 
Відповідно до ст.25 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров`я й добробуту її самої та її родини. 
Невід`ємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі, в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16 грудня 1966 року (ст.10). 
Як вбачається з п.1 ст.12 Міжнародного пакту про цивільні і політичні права від 16 грудня 1966 року, право на житло має реалізовуватись за умови вільного вибору людиною місця проживання. Повага до права людини на житло закріплена також у ст.8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. 
Відповідно до ст.32 Закону України „Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування”, за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування за місцем знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження зазначеного у частині першій цієї статті житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. 

Як встановлено в судовому засіданні, в квартирі АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_1 мешкав від дня свого народження та був зареєстрований у зазначеній квартирі, відповідно до діючого на той час законодавства, що підтверджується довідкою № 404 про зареєстрованих осіб від 18 січня 2025 року, виданою ТОВ „КОМУНАЛЬНИК-НІКОПОЛЬ” (а.с.17) та рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 25 січня 2012 року № 66 (з урахуванням рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 26 лютого 2025 року № 204) (а.с.12). Проте, при зверненні за отриманням паспорта громадянина України виявилось, що пгозивач не зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , відповідно до діючого на цей час законодавства. 
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в Постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, в осіб, які вселились до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом з наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч.1, 2 ст.64 ЖК України). Крім того, особи, що вселились в приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем і членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування приміщенням (ч.2 ст.65 ЖК України). 
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 Постанови «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року № 9, наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування житловим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. 
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в Постановах Верховного Суду від 12 червня 2020 року в справі № 755/16392/17 (провадження № 61-310св19), від 15 квітня 2020 року в справі № 466/5057/17 (провадження № 61-42617св18). Відповідно до ст.106 Житлового кодексу України, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення, замість попереднього наймача. Таке ж право, у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення, належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму, спір може бути вирішено в судовому порядку. 
В судовому засіданні встановлено, що, відповідно до довідки № 1171 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 25 лютого 2025 року, в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Вказані особи в квартирі не проживають, фактичне місце їх проживання позивачу не відоме, з ними не спілкується. Тому, не може надати копії їх паспортів та ідентифікаційних кодів платників податків, як того вимагає управління комунального майна Нікопольської міської ради. 
Щодо надання ордеру на жиле приміщення, суд вважає за необхідне зазначити, що, відповідно до ст.58 Житлового кодексу України, п.69 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470 „Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР”, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду, виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер (додаток № 7), який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Оскільки позивач вселився до спірного житлового приміщення як член сім`ї наймача на законних підставах, зазначене житлове приміщення було постійним місцем його проживання, за ним було закріплено право користування 13/21 частинами даної квартири, наймач вказаної частини квартири на теперішній час відсутній, позивач має законне право стати наймачем 13/21 частин зазначеної квартири. 
Відповідно до ст.106 ЖК УРСР, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. 
Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. 
Згідно ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. 
Відповідно до ст.58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду, виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який с єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. 
Згідно ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється, відповідно до договору найму жилого приміщення. 
Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі, на підставі ордера на жиле приміщення, між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. 
Відповідно до п.69 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 pоку № 470, ордер дійсний протягом 30 днів. 

За таких обставин у суду не виникає сумніву стосовно обґрунтованості позовних вимог та необхідності задоволення позову. 

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Нікопольської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Комунальне підприємство «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради, про визнання наймачем – задовольнити.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наймачем 13/21 частин квартири АДРЕСА_1 . 
Зобов`язати Виконавчий комітет Нікопольської міської ради надати дозвіл на зміну особового рахунку 13/21 частин квартири АДРЕСА_1 , на ОСОБА_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя:	  	І.  О.  Кобеляцька-Шаховал