ПОСТАНОВА 
іменем України

17 лютого 2026 року        м. Кропивницький

справа № 397/813/25
провадження № 22-ц/4809/508/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач),  Карпенка О.Л., Мурашка С.І.
за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи: 
позивач -  Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», 
відповідач-  ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Олійник Наталія Олександрівна, на рішення Олександрівського суду Кіровоградської області від 13 листопада 2025 року у складі судді Максимовича І.В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі по тексту - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулосяв суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову вказало, що 02.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі по тексту - ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №5104603, за умовами якого відповідачу були надані грошові кошти (фінансовий кредит) у тимчасове платне користування в сумі 20000 грн. 
ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, а  ОСОБА_2 належним чином умови кредитного договору не виконувала, у зв`язку із чим виникла заборгованість за кредитом у розмірі в сумі 93200 грн, яка складається з 20000 грн заборгованості за тілом кредиту, 70200 грн заборгованості за відсотками, 3000 грн заборгованості за комісією.
18.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №77-МЛ, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги стосовно боржників ТОВ «Мілоан», у тому числі стосовно боржника ОСОБА_2 за кредитним договором №5104603. Внаслідок цього ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 
Оскільки ТОВ «ФК «Кредит-капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором просило суд стягнути з відповідача на свою користь зазначену вище заборгованість за кредитним договором від 02.07.2021 №5104603.
Рішенням Олександрівського суду Кіровоградської області від 13 листопада 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором від 02.07.2021 №5104603 у розмірі 93200 грн. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Олійник Наталія Олександрівна, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення комісії у розмірі 3000 грн, зменшити суму процентів та зменшити витрати на професійну правничу допомогу.
ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просило рішення Олександрівського суду Кіровоградської області від 13 листопада 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. 
Сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач та сторона відповідача направили клопотання про розгляд справи без їх участі (а.с.162 зворот,168). Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру відсотків.
Судом встановлено та з матеріалів справи убачається, що 02.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 було укладено договір про споживчий кредит №5104603, за умовами якого відповідачу були надані грошові кошти (фінансовий кредит) у тимчасове платне користування в сумі 20000 грн. Згідно з п.3.3.2. договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни, передбачені п.п.1.1.-1.5. та п. 2.4. цього договору. Пунктом 1.3 договору встановлено, що кредит надається строком на 30 днів з 02.07.2021 (строк кредитування). Відповідно до п.1.4 договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 01.08.2021. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору). Відповідно до п.7.1 договору строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань (а.с.14 зворот-18).
Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 та містить податковий номер, паспортні дані, адресу та номер мобільного телефону останньої (а.с.14 на звороті-19).
Відповідно до довідки про ідентифікацію підтверджено, що ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з якою укладено договір №5104603 від 02.07.2021 ідентифікована Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Акцепт договору підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором: W88885, час відправки ідентифікатора позичальнику — 02.07.2021 06:35, номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор - НОМЕР_2 (а.с.20).
Як свідчить платіжне доручення від 02.07.2021 №50281120 кредитні кошти у розмірі 20000 грн за умовами договору №5104603 були перераховані на рахунок платіжної карти відповідача (а.с.20 зворот).
За повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 29.07.2025 №20.1.0.0.0/7-250721/68726-БТ, на ім`я ОСОБА_1 в Банку емітовано карту № НОМЕР_3 (IBAN НОМЕР_4 ), на яку здійснено переказ коштів: НОМЕР_5 у сумі 20000,00 UAH, інформація про платника — Viplata zaima Miloan. Клієнт ОСОБА_1 верифікований шляхом підписання Анкети-заяви по ідентифікації клієнта від 03.09.2019 (а.с.85).
Також ТОВ «Мілоан» надано відомість про щоденне нарахування та погашення кредиту, комісії та процентів ОСОБА_1 згідно з кредитним договором №5104603 (а.с.21-22).
18.10.2021 між ТОВ «ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №77-МЛ, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги стосовно боржників ТОВ «Мілоан», у тому числі стосовно боржника  ОСОБА_1 за кредитним договором від 02.07.2021 №5104603 (а.с.22 зворот - 28).
Як свідчить витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги від 18.10.2021 №77-МЛ до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором від 02.07.2021 №5104603, укладеним з  ОСОБА_1 . Загальна сума заборгованості становить 93200 грн, з яких 20000 грн - залишок по тілу кредиту; 70200 грн - залишок по відсотках; 3000 грн - залишок по комісії (а.с.27).
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті восьмої Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Матеріалами справи підтверджується, що між сторонами 02.07.2021 було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору про споживчий кредит, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису та який відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Так, у п.п.1.3, 1.4, 1.5. договору споживчого кредитування від 02.07.2021 №5104603 сторонами погоджено, що кредит надається загальним строком на 30 днів з 02.07.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 01.08.2021. Пунктами 2.3, 2.3.1, 2.3.1.2 договору передбачена пролонгація строку кредитування на пільгових або стандартних (базових) умовах.
Оскільки відповідач не повернув кредитних коштів суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20000 грн, які не було повернуто у строки визначені кредитним договором. 
Доводи скарги в цій частині є безпідставними та спростовуються встановленими судом обставинами.
Крім того, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Так, у п.1.5.1. кредитного договору від 02.07.2021 №5104603 сторонами також погоджено, що за користування кредитом позичальник сплачує комісію за надання кредиту у розмірі 3000 грн, яка нараховується за ставкою 15.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно з п.3.3.2. договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1.-1.5. та п. 2.4. цього договору.
Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина перша цієї статті у редакції, чинній на час укладення кредитного договору).
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України).
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України).
Матеріали справи не містять доказів, зокрема рішення суду, яким встановлено що п.1.5.1. договору, яким сторонами погоджена сплата комісійної винагороди за надання кредиту було визнано недійсним, або звернення відповідача до Товариства із заявою про зміну цього пункту договору, тобто відповідач при укладенні договору погодився зі всіма його умовами, а відтак, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати зазначену умову кредитного договору нікчемною.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду і про наявність підстав для стягнення на користь позивача з відповідача обумовленої у договорі комісії у розмірі 3000 грн.
Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами колегія суддів виходить з такого.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Пунктом1.4 кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредит та проценти за користування кредитом 01.08.2021.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Тобто, право нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору після 01.08.2021, тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом.
Згідно із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Також Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочення позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.
Враховуючи зазначене вище та те, що позикодавець не звертався до відповідача з вимогою про дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, колегія суддів приходить до висновку, що, оскільки п.1.4 кредитного договору визначено термін повернення кредиту - 01.08.2021, умови для пролонгації цього договору відповідачем виконані не були, тому правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам, нарахованим після 01.08.2021, у суду відсутні.
Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування за договором від 02.07.2021 №5104603 був пролонгований кредитодавцем, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (п. 4.2 договору)
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, тому прийшов до помилкового висновку про стягнення з відповідача заявлених позивачем відсотків поза межами строку кредитування. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у розмірі 10200 грн за період дії строку кредитного договору від 02 липня 2021 року №5104603, а саме за 30 днів до 01.08.2021 (а.с.21).  
За таких обставин у цій частині рішення суду необхідно змінити, стягнувши з  ОСОБА_1 10200 грн заборгованості по відсоткам за кредитним договором від 02.07.2021 №5104603, а тому слід зменшити загальну суму стягнення заборгованості з 93200 грн до 33200 грн.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Отже, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду першої інстанції в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами не відповідають обставинам справи, відтак рішення суду в цій частині підлягає зміні відповідно до ст.376 ЦПК України шляхом зменшення стягнутої суми заборгованості з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за кредитним договором від 02 липня 2021 року №5104603 до 33200 грн, яка складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20000 грн, простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 10200 грн, простроченої заборгованості за комісією у розмірі 3000 грн, та суми судових витрат зі сплати судового збору до 862,86 грн (2422,40 х 35,62%) та витрат на професійну правничу допомогу до 2493,40 (7000х35,62%), пропорційно до задоволених позовних вимог. 
Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати за подання апеляційної скарги по справі, також пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 2339,31 грн (3633,60 х 64,38%).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Олійник Наталія Олександрівна, задовольнити частково.
Рішення Олександрівського суду Кіровоградської області від 13 листопада 2025 рокузмінити.
Стягнути з  ОСОБА_1  (РНОКПП  НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 3-й поверх) заборгованість за кредитним договором від 02 липня 2021 року №5104603 у загальному розмірі 33200 (тридцять три тисячі двісті) грн 00 коп, з яких: 20000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10200 грн - заборгованість за відсотками, 3000 грн - заборгованість за комісією,судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 862 (вісімсот шістдесят дві) грн 86 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2493 (дві тисячі чотириста дев’яносто три) грн 40 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, 3-й поверх) на користь  ОСОБА_1  (РНОКПП  НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2339 (дві тисячі триста тридцять дев`ять) грн 31 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 26 лютого 2026 року.

Головуючий суддя  О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко