П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/16472/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Віятик Наталія Володимирівна 
Суддя-доповідач - Смілянець Е. С. 
20 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Смілянця Е. С. 
суддів: Драчук Т. О.  Полотнянка Ю.П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, ОСОБА_1 , звернулася в суд із позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною щодо невизнання безнадійним та не списання податкового боргу позивача з податку на додану вартість в сумі 46278,56 грн та з податку на доходи фізичних осіб в сумі 50395,85 грн, який виник у 2016 році, та зобов`язання вчинити дії.
Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 11.08.2025 в задоволенні позову відмовив.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Аргументами скарги зазначає, що рішенням у справі № 120/5235/25 підтверджено протиправність ініціювання відповідачем у 2025 році стягнення за виконавчим листом № 0240/2212/18-а виданого 22.10.2018, строк пред`явлення якого до виконання сплив 14.12.2021 та, як наслідок, неможливість примусового виконання судового рішення про стягнення податкового боргу.
Вважає, що стадія виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу закінчилась 13.09.2021 і її завершення унеможливлює висування відповідачем вимог щодо погашення податкового боргу та, відповідно, набрання таким боргом статусу безнадійного.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що не погашений борг у сумі 192098,64 грн згідно рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10.09.2018 по справі 0240/2212/18-а зменшився та складає 86482,35 грн та не підлягає списанню, оскільки відповідно до п. 102.4 ст. 102 ПК України строк його стягнення встановлений до повного погашення такого платежу. При цьому, такий борг не є безнадійним відповідно до норм п. 101.2, 101.1 ст. 101 ПК України.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 05.07.2006 перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Вінницькій області як фізична особа-підприємець та зареєстрована як платник ПДВ з 15.08.2011.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.09.2018 по справі 0240/2212/18-а задоволено позов ГУ ДПС у Вінницькій області та стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг у сумі 192098,64 грн.
22.10.2018 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі 0240/2212/18-а.
Стягнення даного податкового боргу перебувало на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 58148638.
04.07.2024 позивач звернулася до Головного управління ДПС у Вінницькій області із заявою про списання безнадійного податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 46 278,56 грн та з податку на доходи фізичних осіб, в сумі 50395,85 грн, який виник у 2016 році. Заява вмотивована тим, що постановою державного виконавця від 06.08.2021 року у ВП № 58148638, виконавчий лист № 0240/2212/18-а, виданий 22.10.2018 року був повернутий відповідачу як стягувачу. Даною ж постановою, державний виконавець повідомив відповідача, що виконавчий лист може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 07.11.2021 року. Проте, у вказаний державним виконавцем строк, відповідач не скористався своїм правом на повторне пред`явлення виконавчого листа № 0240/2212/18-а від 22.10.2018 року до виконання. Зважаючи на відсутність активних виконавчих проваджень та приймаючи до уваги положення статті 101 ПК України, позивач просила списати безнадійний податковий борг, за яким минув строк давності, визначений п. 102.4. ст. 102 ПК України.
Листом відповідач відмовив у списанні безнадійного податкового боргу, зазначивши, що згідно п. 102.4 ст. 102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності визначеного у п. 102.1 цієї статті, платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу.
Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною і такою, що порушує її права, тому звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
За приписами підпункту 19-1.1.24 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюють такі функції, зокрема: здійснюють розстрочення, відстрочення та реструктуризацію грошових зобов`язань та/або податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, а також списання безнадійного податкового боргу.
Контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (підпункт 20.1.29 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України).
Визначення поняття податкового боргу надано у підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, згідно з яким податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Підпунктом «а» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що безнадійна заборгованість - це заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.
Питання списання безнадійного податкового боргу врегульоване статтею 101 ПК України.
Міністерство фінансів України наказом від 28.07.2022 № 220, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.08.2022 № 908/38244, затвердило Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі - Порядок № 220).
Відповідно до пункту 3 Розділу ІІ Порядку №220 визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню, здійснюється територіальними органами ДПС на підставі даних інформаційно-комунікаційних систем ДПС (далі - ІКС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу для кожного з випадків, визначених пунктом 2 цього розділу.
Пункт 1 Розділу ІІІ Порядку № 220 вказує, що у випадках, передбачених підпунктами 1-5, 7, 8 пункту 2 розділу II цього Порядку, за результатами розгляду документів, необхідних для підтвердження безнадійності податкового боргу, керівник (його заступник або уповноважена особа) територіального органу ДПС за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком до цього Порядку.
Відповідно до пункту 2 Розділу ІІІ Порядку № 220 у випадку, передбаченому підпунктом 6 пункту 2 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до територіального органу ДПС з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.
До заяви обов`язково додається Сертифікат.
За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник або уповноважена особа) територіального органу ДПС за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком до цього Порядку.
Пунктами 4-6 Розділу ІІІ Порядку № 220 встановлено, що у разі якщо станом на день прийняття рішення про списання безнадійного податкового боргу за даними ІКС податковий борг повністю або часткового погашено (у тому числі за рахунок зарахування коштів відповідно до пункту 87.9 статті 87 глави 9 розділу II Податкового кодексу України), рішення про списання безнадійного податкового боргу не приймається (у разі повного погашення) або приймається на залишок непогашеної суми, що обліковується за даними ІКС (у разі часткового погашення).
Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для територіального органу ДПС. Неотриманий платником податків примірник рішення зберігається у територіальному органі ДПС.
Структурний підрозділ територіального органу ДПС, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем кварталу.
Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІКС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.
Таким чином, Порядок № 220 визначає механізм списання безнадійного податкового боргу.
За приписами пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України під терміном "безнадійний" розуміється:
101.2.1. податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута;
101.2.2. податковий борг фізичної особи, яка:
визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;
померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;
понад 720 днів перебуває у розшуку;
101.2.3. податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу;
101.2.4. податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин);
101.2.5. податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду;
101.2.6. податковий борг банку, щодо якого наявне рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.
Відповідно до пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
З системного аналізу наведених норм вбачається, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.
Разом з тим, у разі коли контролюючий орган ініціював до стягнення податковий борг до закінчення строку давності, вказаний податковий борг не підпадає під визначення "безнадійного", що зазначене у підпункті 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом), тому у разі його стягнення за рішенням суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, строк його стягнення може встановлюватись тільки до повного погашення заборгованості або до визнання його безнадійним тільки у випадках, передбачених підпунктами 101.2.1, 101.2.2, 101.2.4, 101.2.5 пункту 101.2 статті 101 ПК України.
Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 04.09.2018 у справі №813/4430/16, від 19.05.2020 №826/8231/15, від 11.06.2020 у справі №823/127/17, від 17.02.2022 у справі №820/6713/17, від 22.01.2025 у справі № 0940/1970/18.
Верховний Суд у постанові від 01.02.2021 у справі № 2а-3025/11/0970 виснував, що наявність судового провадження про стягнення податкового боргу не дає підстав для списання такого боргу, як безнадійного до отримання судового рішення про відмову у такому стягненні.
Як встановлено судом першої інстанції, податковий борг позивача, який останній просить визнати безнадійним, стягується за рішенням суду, яке набрало законної сили та в силу приписів статті 129-1 Конституції України є обов`язковим до виконання.
В силу положень пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України, пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України податковий борг позивача не може вважатись "безнадійним", адже стягується за рішенням суду і строки стягнення щодо нього встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
З огляду на встановлені обставини та наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що податковий борг позивача не є "безнадійним", а тому відсутні правові підстави для списання такого боргу контролюючим органом.
Доводи апеляційної скарги, що стадія виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу закінчилась 13.09.2021 і її завершення унеможливлює висування відповідачем вимог щодо погашення податкового боргу та, відповідно, набрання таким боргом статусу безнадійного, колегія суддів вважає помилковими, оскільки відповідно до п. 102.4 ст. 102 ПК України строк його стягнення встановлений до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. При цьому, такий борг не є безнадійним відповідно до норм п. 101.2, 101.1 ст. 101 ПК України.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 серпня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Полотнянко Ю.П.