Номер провадження: 22-ц/813/4062/26 
Справа № 947/41182/24
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІменемУкраїни
19.02.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс»,
на рішення Київського районного суду м.Одесивід 24 червня 2025 року, ухвалене судом у складі судді Луняченко В.О., 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що 13.11.2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №22036000220044, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти зі строком повернення 13.11.2022 року.
Позивач зазначив, що 15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженоювідповідальністю «Цикл Фінанс» укладено договірфакторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 22036000220044 від 13.11.2019 року укладеним ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 , в порушення умов кредитного договору, зобов`язання належним чином не виконані, у зв`язку з чим за відповідачем утворилася заборгованість за наданим кредитом у розмірі 73043,55 грн, якаскладається з:тіла кредиту - 53865,47 грн, відсотків – 64,58 грн та комісії– 19113,50 грн.
Також позивач, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, вважав, що відповідач не звільняється відвідповідальності за неможливість виконання останнім грошового зобов`язання, тому ОСОБА_3 підлягає стягненню3% річних у розмірі 309,91 грн та інфляційні втратиу розмірі 1905,92 грн, які розраховані позивачем за період з15.12.2021 року по 23.02.2022 року.
З огляду на викладене,Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» просило суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованістьу загальному розмірі 75259,38 грн, з яких:
тіло кредиту– 53865,47 грн;прострочена заборгованість по відсоткам – 64,58 грн;прострочена заборгованість по комісії – 19113,5 грн;інфляційні втрати – 1905,92 грн; 3% річних– 309,91 грн, а також просило вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Київський районний суд м. Одеси рішенням від 24.06.2025 рокуу задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромвідмовив.
Суд першої інстанції обґрунтував оскаржуване рішення тим, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували розмір заборгованості відповідача. Зокрема, з виписок по рахунку № НОМЕР_1 від 14.01.2020 року, 14.02.2020 року та 14.12.2021 рокувбачається, що вихідний залишок становить 0,00 грн. При цьому зазначені виписки не містять складових суми операцій, а також даних щодо оборотів за дебетом і кредитом рахунку. Водночас розрахунок заборгованості, наданий позивачем, суд першої інстанції визнав неналежним доказом на підтвердження наявності кредитної заборгованості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» просить рішенняКиївського районного суду м. Одеси від 24.06.2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс`до Сватковського Руслана Івановича про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що до позовної заяви на підтвердження наявності заборгованості було надано первинні бухгалтерські документи - виписки по особовому рахунку, які є належними доказами підтвердження заборгованостіта підтверджують здійснення операцій з погашення заборгованості. Доказом надання кредитних коштів відповідачу за кредитним договором є випискапо особовому рахунку відповідача № НОМЕР_2 за період з13.11.2019 року по 14.12.2021 року. 
При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» звертає увагу на те, що нульовий вихідний залишок, на який послався суд першої інстанції, відображає завершення операційного дня та не може свідчити про відсутність заборгованості відповідача за кредитним зобов`язанням.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.07.2025 року ОСОБА_1 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу. Відзиву від відповідача не надходило.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» копію ухвали про відкриття провадження від 25.07.2025 року отримало 29.07.2025 року о 01:35:17 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Представник позивача - Дорошенко М.А. копію ухвали про відкриття провадження від 25.07.2025 року отримала 30.07.2025 року о 01:16:22 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Відповідач копію ухвали про відкриття провадження від 25.07.2025 року та копію апеляційної скарги отримав 30.07.2025 року о 01:24:55 та 23.07.2025 року о 20:55:49 відповідно в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками. Відзив не надав.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості у розмірі 75259,38 грн, тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 х 30 = 90840 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували розмір заборгованості відповідача. Зокрема, з виписок по рахунку № НОМЕР_1 від 14.01.2020 року, 14.02.2020 року та 14.12.2021 року вбачається, що вихідний залишок становить 0,00 грн. При цьому зазначені виписки не містять складових суми операцій, а також даних щодо оборотів за дебетом і кредитом рахунку. Водночас розрахунок заборгованості, наданий позивачем, суд першої інстанції визнав неналежним доказом на підтвердження наявності кредитної заборгованості.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 13.11.2019 року між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 22036000220044.
Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах і строках та виконати всі зобов`язання за даним договором у повному обсязі.
Положеннями п. 1.2 кредитного договору визначено, що банк надає клієнту грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 54610,00 грн, строк кредитування - 36 місяців, кінцева дата повернення кредиту - 13 листопада 2022 року, цільове призначення - на споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування Кредиту:
з 13.11.2019 по 12.09.2020 — 5 % від суми кредиту;
з 13.09.2020 по 12.06.2021 — 4 % від суми кредиту;
з 13.06.2021 по 12.03.2022 — 3 % від суми кредиту;
з 13.03.2022 по 13.11.2022 — 1,95 % від суми кредиту, процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом - 0,01 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0 % річних.
Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта:
 НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Банк Кредит Дніпро», датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта. Якщо сума кредиту не зарахована на рахунок протягом 7 операційних днів з дати укладення договору, цей договір вважається неукладеним.
Платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтет них (рівних) платежів (п. 2.1 кредитного договору).
Згідно п. 2.2 кредитного договору дата погашення та розмір обов`язкового платежу визначені в графіку платежів. Погашення заборгованості за цим договором клієнт здійснює шляхом зарахування коштів у сумі обов`язкового платежу.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно зістаттею 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Факт укладення кредитного договору від 13.11.2019 року з АТ «Банк Кредит Дніпро`відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції не заперечувався.
15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу №15/12/21, відповідно до п. 1.1. якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). 
Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (положення п. 1.2 договору факторингу).
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором № 22036000220044, укладеним 13.11.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро`та Сватковським Русланом Івановичем на загальну суму 73043,55 грн.
15.12.2021 АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено акт приймання-передачі прав вимоги за договором факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року про те, що клієнт передав, а фактор прийняв права грошових вимог станом на дату підписання сторонами договору згідно з реєстром боржників та додатком 1 до цього акту.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбаченихстаттею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідностатті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Апеляційний суд зазначає, що факт набуття ТОВ «Цикл Фінанс» права вимоги за кредитним договором № 22036000220044, укладеним 13.11.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 підтверджується належними доказами, та відповідачем у наданому суду першої інстанції відзиві на позовну заяву, не оспорюється.
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору № 22036000220044, укладеного 13.11.2019 року, станом на 14.12.2021 року загальна заборгованість складає 73043,55 грн, з яких: залишок простроченого кредиту - 53865,47 грн, залишок прострочених відсотків – 64,58 грн, залишок прострочених комісій – 19113,5 грн.
Аналогічні відомості щодо загального розміру заборгованості та її складових станом на 13.12.2024 року вбачаються з наданої до позовної заяви довідки ТОВ «Цикл Фінанс» від 13.12.2024 року.
Апеляційний суд вважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що позивачем суду першої інстанції було надано належні та достатні докази на підтвердження факту наявності заборгованості відповідача за кредитним договором з огляду на таке.
З паперових матеріалів справи та відомостей автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» вбачається, що позовну заяву подано представником ТОВ «Цикл Фінанс» Дорошенко М.А. через підсистему (модуль) ЄСІТС «Електронний суд». У переліку додатків до позовної заяви зазначено, зокрема, «п. 7 виписки по особовому рахунку». Згідно з даними АСДС «Д-3» до позовної заяви було долучено копії виписок по особових рахунках за період з 13.11.2019 року по 14.12.2021 року на 91 аркуші.
Однак до паперових матеріалів справи судом першої інстанції долучено лише копію виписки по особовому рахунку № НОМЕР_3 за період з 13.11.2019 року по 14.12.2021 року на 1 аркуші.
Апеляційним судом досліджено усі виписки по особовим рахункам, які надавались позивачем до суду першої інстанції, а саме:№ НОМЕР_4 ; № НОМЕР_5 ; № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 ; № НОМЕР_8 ; № НОМЕР_9 ; № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_10 .
Зокрема, з випискипо особовому рахунку АТ «Банк Кредит Дніпро» № НОМЕР_11 за період з 13.11.2019 року по 14.12.2021 року встановлено зарахування на рахунок ОСОБА_4 № НОМЕР_12 грошових коштів у розмірі 54610,00 грн, банк АТ «Банк Кредит Дніпро», призначення платежу: надання кредитних коштів згідно кредитного договору № 22036000220044 від 13.11.2019 року.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
З огляду на наведені положення, виписки по банківських рахунках клієнта є належними та допустимими доказами, які підтверджують рух коштів по рахунку, а саме зняття та зарахування коштів на поточний рахунок.
Вказані висновки відповідають позиціям Верховного Суду викладеним у постанові від 16.09.2020 по справі № 200/5647/18, у постанові від 08.05.2024 по справі № 381/1647/21.
Враховуючи викладене, апеляційний судвважає що позивачем надано належні та допустимі докази факту виконання АТ «Банк Кредит Дніпро» своїх зобов`язань за кредитним договором № 22036000220044 від 13.11.2019 року укладеним з ОСОБА_1 та надання 13.11.2019 року останньому кредитних коштіву розмірі 54610,00 грн. Суд першої інстанції належним чином надані позивачем докази - виписки по особовим рахункам не дослідив, тому дійшов до помилкового висновку про відсутність належних доказів, які б підтверджували фат отримання кредитних коштів та розмір заборгованості відповідача.
Разом з тим, з виписки по особовому рахунку № НОМЕР_11 за період з 13.11.2019 року по 14.12.2021 року вбачається здійснення відповідачем часткового погашення заборгованості за наданим кредитом, так 13.12.2019 року ОСОБА_1 сплачено 699,45 грн, призначення платежу: погашення заборгованості згідно кредитного договору № 22036000220044 від 13.11.2019 року, вихідний залишок після операції – 53910,55 грн. 13.01.2020 року ОСОБА_1 сплачено 45,08 грн, призначення платежу: погашення заборгованості згідно кредитного договору № 22036000220044 від 13.11.2019 року, вихідний залишок після операції – 53865.47 грн.
Отже, матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем кредитних коштів за кредитним договором, а також часткове виконання ним зобов`язань, при цьому обов`язок щодо повного та своєчасного повернення кредитних коштів і сплати нарахованих платежів відповідачем виконаний не був, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості складає 73043,55 грн, з яких: залишок простроченого кредиту - 53865,47 грн, залишок прострочених відсотків – 64,58 грн, залишок прострочених комісій – 19113,5 грн.
Апеляційним судом досліджено наданий позивачем розрахунок заборгованості у взаємозв`язку з випискою по рахунку, яка є належним доказом зарахування коштів на особовий рахунок відповідача. Відповідачемв апеляційному суді наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростовано, власного розрахунку не надано.
Враховуючи надання позивачем належних доказів отримання відповідачем кредитних коштів, погодження сторонами в кредитному договорі процентної ставки та не спростування відповідачем наданого розрахунку заборгованості в частині нарахування відсотків за користування кредитом, колегія суддів вважає що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованістьз простроченого кредиту у розмірі 53865,47 грн та прострочені відсотки – 64,58 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача комісії за користування кредитом, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
При цьомув кредитномудоговорі № 22036000220044, укладеного 13.11.2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 незазначено перелікупослуг зобслуговування кредиту,які пов`язаніз отриманням,обслуговуванням іповерненням кредиту,що надаютьсявідповідачу таза якібанком встановленащомісячна комісіяза обслуговуваннякредиту.Тобто,в чомусаме полягає комісія за обслуговування кредитної заборгованості, за які саме банківські послуги призначена та принципу її нарахування кредитний договір також не містить.
Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення пункту 1.2 кредитного договору та графіку платежів щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому відсутні підстави для задоволення позовних в частині стягнення з відповідачапростроченої заборгованості за комісією в розмірі 19113,5 грн.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21.
Окрім зазначеного апеляційний суд, враховуючи доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, зауважує, що з виписки по особовому рахунку № НОМЕР_13 за період з 13.11.2019 року по 14.12.2021 року вбачається як нарахування 13.12.2019 року комісійної винагороди згідно кредитного договору № 22036000220044 від 13.11.2019 року у розмірі 2730,50 грн, так і погашення нарахованої комісії, а саме: контрагент ОСОБА_1 , банк АТ «Банк Кредит Дніпро» призначення платежу: погашення нарахованої комісії згідно кредитного договору № 22036000220044 від 13.11.2019 року у розмірі 2730,50 грн.
Оскільки умова договору щодо сплати комісії є нікчемною,сплачені на погашення нарахованої комісії кошти в сумі 2730,50 грн не можуть вважатися належним виконанням зобов`язання зі сплати комісії та підлягають зарахуванню в рахунок погашення основного боргу.
Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які розраховані позивачем за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року, апеляційний суд звертає увагу на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Позивач просить стягнути 3% річних та інфляційні втрати за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року.
Враховуючи зменшення розміру грошового зобов`язання на розмір погашеної комісії у розмірі 2730,50 грн, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 1811,70 грн, враховуючи показники індексу споживчої інфляції в Україні за вказаний період, виходячи з розрахунку:(100,6:100) x (101,3:100) x (101,6:100) = 1,03538157;
51199,55 x 1,03538157 – 51199,55 = 1811,70 грн.
Крім того, відповідно до зазначених вище вимог закону, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року у розмірі 294,57 грн (51199,55 x 3 % x 70 : 365 : 100).

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Апеляційний суд вважає, що рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимогиТовариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс`до Сватковського Руслана Івановича про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість у загальному розмірі 53305,82 грн, яка складається тіла кредиту–51134,97 грн (53865,47 – 2730,50);прострочених відсотків – 64,58 грн;інфляційних втрат – 1811,70 грн; 3% річних– 294,57грн.

Щодо судових витрат
В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2422 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 7411 від 13 грудня 2024 року.
За подання апеляційної скарги ТОВ «Цикл Фінанс» сплачено 3633,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 12563 від 22 липня 2025 року.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» та вимоги апеляційної скаргипідлягають задоволенню частково, то з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1715,49 грн (53305,82*2422/75259,38) та за подання апеляційної скарги в сумі 2573,23 грн (53305,82 *3633,60 /75259,38).
Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу понесені в суді першої інстанції у розмірі 7570 грн та витрати на правничу допомогу понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 6000 грн.
Відповідно до частини першоїстатті 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої-третьої статті 137ЦК України витрати,пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною 1статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в пункті 4 частини 1статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Частиною восьмоюстатті 141 ЦПК Українивстановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем в суді першої інстанції надано договір про надання правничої допомоги № 16/05 від 16.05.2023 року укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Дорошенко М.А.; додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги № 16/05 від 16.05.2023 року, рахунок-фактура № 662 від 13.12.2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг № 662 від 13.12.2024 року, платіжну інструкцію № 7308 від 13.12.2024 року про сплату ТОВ «Цикл Фінанс» 7570 грн отримувачу – Дорошенко М.А., призначення платежу: оплата надання правничої допомоги згідно акту № 662 від 13.12.2024 року.
Відповідно до п. 3.1 договору про надання правничої допомоги № 16/05 від 16.05.2023 року, укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Дорошенко М.А., вартість послуг за надання правничої допомоги визначається сторонами у додатку № 1 до цього договору.
Згідно п. 2 додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги № 16/05 від 16.05.2023 року вартість 1 години роботи адвоката при наданні відповідної правничої допомоги визначена домовленістю сторін, що становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати.
З положень акта приймання-передачі наданих послуг № 662 від 13.12.2024 року вбачається до всього під час надання правової допомоги адвокатом Дорошенко М.А. витрачено 5 годин (2 години зустріч з представником ТОВ «Цикл Фінанс», консультація та ознайомлення з матеріалами, 3 години – підготовка позовної заяви та додатків), вартість 1 години роботи адвоката складає 1514 грн (50% від 3028 грн). Розмір суми наданої професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» до Сватковського Р.І. – 7570 грн.
Відповідно до частини третьоїстатті 141 ЦПК Українипри вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У відзиві на позовну заяву позивач посилався на неспівмірність витрат на правову допомогу, оскільки підготовка справи не вимагала значного обсягу роботи, справа є нескладною, типовою, нормативно-правове регулювання не змінювалось, також наявна велика кількість справ з подібними позовними вимогами.
На підставі викладеного, керуючись критеріями обґрунтованості, пропорційності та розумності, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, встановивши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, витрачений час, а також враховуючи, що справа є типовою для категорії спорів про стягнення заборгованості за кредитним договором, не пов`язана зі необхідністю застосування нових або спірних правових позицій, не вимагала проведення процесуальних дій або подання значної кількості доказів, заяви по суті спору подавались за допомогою підсистеми (модуля) ЕСІТС Електронний суд, обсяг матеріалів справи є незначним, колегія суддів вважає, що витрати на правничу допомогу у загальному розмірі становлять 5000 грн.
Ця сума відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, обсягу матеріалів, необхідних процесуальних дій сторони, при цьому колегія суддів враховує задоволення позовних вимог частково на70,8% (53305,82 * 100 / 75259,38 грн),то ОСОБА_3 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції у розмірі 3540 грн (5000*70.8/100)
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем в суді апеляційної інстанції надано договір про надання правничої допомоги № 43453613/1 від 25.03.2025 року укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Дорошенко М.А.; детальний опис робіт виконаних адвокатом Дорошенко М.А, від 22.07.2025 року; платіжну інструкцію № 12562 від 22.07.2024 року про сплату ТОВ «Цикл Фінанс» 6000 грн отримувачу – Дорошенко М.А., призначення платежу: оплата за юридичні послуги акт 22036000220044 від 22.07.2025 року.
Відповідно до п. 4.1. договору про надання правничої допомоги № 43453613/1 від 25.03.2025 року укладений між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Дорошенко М.А. загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг, згідно тарифної сітки, вказаної у п. 4.8 договору, а також гонорар, який зазначений у п. 4.9 договору.Положенням п. 4.9 цього договору визначено, що у разі прийняття судом по матеріалам позовної заяви позитивного рішення клієнт зобов`язується сплатити гонорар на користь адвоката у розмірі 6000 грн.
Згідно детального опису робіт виконаних адвокатом Дорошенко М.А, від 22.07.2025 року адвокатом підготовлено апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси по справі № 947/41182/24 від 24.06.2025 року, час витрачений на виконання – 4 години, загальна вартість наданих послуг – 6000 грн (1500 за 1 годину).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційну скаргу разом із доданими документами, що підтверджують витрати на правничу допомогу відповідач отримав в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Проте, від відповідача як відзиву на апеляційну скаргу, так і клопотань про не співмірність або зменшення заявлених до стягнення витрат на правову допомогув суді апеляційної інстанції не надходило.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів враховує, що позивачем надано належні та допустимі докази понесення таких витрат у розмірі 6000 грн, відповідачем клопотання про зменшення їх розміру чи заперечення щодо їх неспівмірності зі складністю справи не заявлено. Водночас, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково — на 70,8 %, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу підлягають розподілу пропорційно розміру задоволених вимог. За таких обставин зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді апеляційної інстанції, у розмірі 4248 грн.
Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» задовольнитичастково.
Рішення Київського районного суду м.Одесивід 24 червня 2025 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_14 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», код ЄДРПОУ 43453613, місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул.Авіаконструктора І. Сікорського,буд. 8 заборгованість за кредитним договором № 22036000220044 від 13.11.2019 року у загальному розмірі 53305,82 грн, яка складається з: тіла кредиту–51134,97 грн;простроченої заборгованості по відсоткам – 64,58 грн;інфляційних втрат – 1811,70 грн; 3% річних– 294,57грн.
У задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс`простроченої заборгованості по комісії відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 номер облікової картки платника податків НОМЕР_14 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», код ЄДРПОУ 43453613, місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул.Авіаконструктора І. Сікорського,буд. 8витрати по сплаті судового збору в судах першої та апеляційної інстанції в загальному розмірі4288,72 грн та витрати на професійну правничу допомогу понесені в судах першої та апеляційної інстанції у загальному розмірі7788 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 19 лютого 2026 року.
Головуючий В.А. Коновалова
Судді   Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов