ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/11579/25 Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ОРЛЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Златіна С.В.,
суддів: Осіпової О.О., Кравченка Є.Д.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В : 
ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_1 ) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач; ГУ ПФ України в Черкаській області), в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у переведенні на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу», викладеної у рішенні №971010307627 від 12 вересня 2025 року та скасувати дане рішення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області перевести з 21 лютого 2025 року ОСОБА_1 з пенсії по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» №889-VIII у розмірі 60 відсотків від заробітку та здійснити перерахунок й виплату пенсії, відповідно до Довідок №13-43/41-25 (Додаток 5 до Порядку), №13-43/42-25 (Додаток 4 до Порядку), №13-43/43-25 (Додаток 6 до Порядку) від 10 січня 2025 року. 
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року адміністративний позов задоволено повністю. 
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що долучені позивачем для переведення на пенсію державного службовця за віком довідки №13-43/41-25 (Додаток 5 до Порядку), №13-43/42-25 (Додаток 4 до Порядку), №13-43/43-25 (Додаток 6 до Порядку) від 10 січня 2025 року, які виготовлені у відповідності до вимог Порядку №622, в редакції на час спірних відносин, та за формами, затвердженими постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3. 
Не погоджуючись з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року, ГУ ПФ України в Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
В обґрунтування заявлених вимог апелянт, посилаючись на приписи законодавства, які регулюють спірні правовідносини, зазначив, що позивач уже реалізував своє право на призначення пенсії державного службовця задовго до набрання чинності Закону № 889-VIII, а тому не належить до кола осіб, визначених пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, яким надано право реалізувати своє право на призначення пенсії відповідно до норм Закону № 3723-ХІІ, за певних умов після 01 травня 2016 року. 
Орган Пенсійного фонду наголосив, що підстави для перерахунку пенсій державних службовців у зв`язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців відсутні, позаяк законодавство не регламентує ані права особи на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру заробітної плати, ані порядок і умови здійснення такого перерахунку.
Відповідач звернув увагу, що позивач просить не перевести її на попередній вид пенсії, а саме призначити (в даному випадку - повторно призначити) пенсію державного службовця.
Апелянт відмітив, що Конституційний Суд України встановив строк втрати чинності законом, що визнаний неконституційним, а саме, через три місяці з дня припинення чи скасування в Україні воєнного стану. На момент звернення Позивача до Головного управління із заявою про перерахунок пенсії воєнний стан в Україні триває, а тому підпункт 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII не втратив чинність. Також, Верховною Радою України на виконання рішення Конституційного Суду України не врегульовано перерахунок розмірів пенсій державних службовців.
Пенсійний орган додатково зазначив, що заява позивача від 21 лютого 2025 року із долученими копіями документів, які засвідчені адвокатом, подана без дотримання чинних норм Порядку № 22-1. 
З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
18 лютого 2026 року представник позивача - Василенко К.О., подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2026 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Згідно з частиною першою статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга ГУ ПФ України в Черкаській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року - без змін, з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач отримує пенсію по віку, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 Серії НОМЕР_2 від 25 липня 2017 року відповідно до Закону України Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року у справі №580/3653/25, що набрало законної сили 09 вересня 2025 року:
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 21 лютого 2025 року про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»; 
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21 лютого 2025 року про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та прийняти рішення по суті, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні. 
На виконання вказаного судового рішення, відповідач прийняв рішення №971010307627 від 12 вересня 2025 року про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України«Про державну службу», з урахуванням довідок про заробітну плату.
Вважаючи таку відмову органу Пенсійного фонду протиправною, ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з такого. 
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до п. 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, який набрав чинності з 01 травня 2016 року (далі - Закон № 889-VIII).
Згідно пункту 2 розділу ХІ «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За правилами п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VІІІ, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Так, згідно ч. 1 ст. 37 Закону №3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15), у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі -№3723-ХІІ) після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №899-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. 
Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Судова колегія звертає увагу, що відповідно до рішення ГУ ПФ України в Черкаській області №971010307627 єдиною підставою для відмови ОСОБА_1 у переведенні її на пенсію за віком було те, що позивач вже скористався своїм правом на призначення пенсії відповідно до Закону №889.
Разом з тим, колегія суддів відмічає, що наявність у особи права на переведення з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком згідно Закону №889, не залежить від того, чи була вже такій особі раніше призначена пенсія відповідно до Закону №889. 
Такий правовий підхід узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20 травня 2023 року по справі №580/3805/22, відповідно до яких: «… а ні Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ, а ні стаття 37 Закону №3723-XII не містять обмеження щодо неможливості призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII особам, яким до 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону №889-VІІІ) призначалась пенсія відповідно до Закону №3723-XII».
Враховуючи встановлені вище обставини справи та їх правове регулювання, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для визнання протиправним і скасування рішення ГУ ПФ України в Черкаській області №971010307627, та зобов`язання відповідача перевести з 21 лютого 2025 року позивача з пенсії по віку відповідно до Закону №1058 на пенсію по віку відповідно до Закону №889-VIII у розмірі 60 відсотків від заробітку та здійснити перерахунок й виплату пенсії, відповідно до Довідок №13-43/41-25, №13-43/42-25, №13-43/43-25.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення передбачені статтею 315 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат, з урахуванням приписів статті 139 КАС України, відсутні.
Керуючись статтями 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач С.В. Златін

Суддя О.О. Осіпова

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст судового рішення виготовлено 19 березня 2026 року.