ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" березня 2026 р. Справа №907/130/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Бонк Т.Б.
Суддів Бойко С.М.
Якімець Г.Г.
секретар судового засідання Шатан Т.О.
представники сторін:
прокурор: Слиш Г.С.
позивача: не з`явився,
відповідача: Кекерчень М.І.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут" б/н від 27.05.2025 (вх. суду від 28.05.2025 № 01-05/1611/25)
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 02.05.2025 (повне рішення складено 02.05.2025, суддя Пригуза П.Д.) 
у справі № 907/130/25
за позовом Мукачівської окружної прокуратури в інтересах держави 
в особі Івановецької сільської ради, с. Іванівці, Закарпатська обл.
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут", 
м. Ужгород
про: визнання недійсними угод та стягнення безпідставно збережених коштів,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог позовної заяви і рішень суду попередньої інстанції:
Мукачівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Івановецької сільської ради звернулась до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут" про визнання недійсними додаткових угод « 1, 2, 3, 4 до договору № 180079/2022/1 від 17.01.2022 та стягнення надмірно сплачених коштів в сумі 131 773,70 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при укладенні спірних додаткових угод не дотримано вимог, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», оскільки правові підстави для зміни ціни одиниці товарів за договором у відповідності до укладених додаткових угод були відсутні, додаткові угоди є такими, що суперечать приписам законодавства, а тому відповідно положень статей 203, 215 ЦК України підлягають визнанню недійсними, а безпідставно одержані відповідачем кошти підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 02.05.2025 позов задоволено повністю. Визнано недійсними додаткові угоди № 1 від 31.01.2022; № 2 від 15.09.2022; № 3 від 29.09.2022; № 4 від 03.10.2022 до Договору № 180079/2022/1 від 17.01.2022 про постачання електричної енергії споживачу, укладені між Івановецькою сільською радою (код ЄДРПОУ 04350487) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут» (код ДДРПОУ 41999833). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпаттяенергозбут», ЄДРПОУ 41999833, адреса місцезнаходження: пл. Жупанатська, 18, м. Ужгород, 88000, на користь Івановецької сільської ради, код ЄДРПОУ 04350487, адреса місцезнаходження: вул. Миру, 15, с. Іванівці, Мукачівський район, Закарпатська область, 89622, безпідставно отримані кошти в сумі 131 773,70 грн (сто тридцять одна тисяча сімсот сімдесят три гривні сімдесят копійок).
Суд першої інстанції дійшов висновку, що при укладенні додаткових угод до договорів, їх сторонами, порушено п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме змінено ціну за одиницю товару у сторону збільшення при відсутності документально підтвердженого збільшення цін такого товару на ринку порівняно з датою укладення договору. 
Також місцевий господарський суд констатував, що грошові кошти в сумі 131 773,70 грн є такими, що були одержані відповідачем за визнаними недійсними правочинами, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути позивачу, що відповідає приписам ст. 216, 1212 ЦК України.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:
Не погодившись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут" подало апеляційну скаргу, у якій просило рішення Господарського суду Закарпатської області від 02.05.2025 у справі № 907/130/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апелянт звертає увагу, що пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема, передбачено, що за наявності коливання ціни такого товару на ринку у бік збільшення допускається збільшення ціни. 
Скаржник стверджує, що оскільки ціна товару на ринку збільшилась і вказане чітко підтверджується даними оператора ринку, а у вказаній нормі законодавства відсутнє будь-яке чітке застереження, що вказане збільшення повинно розраховуватись від ціни яка існувала саме на момент підписання договору, то висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання додаткових угод недійсними є неправильними.
Апелянт вважає, що диспозитивність, визначена у п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України» Про публічні закупівлі» є закономірною та зрозумілою врахування різноманітності можливих відносин, що виникають при здійснені держаних закупівель та різноманітності ринків відповідних товарів.

Мукачівська окружна прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу, у якій просила апеляційну скаргу ТОВ «Закарпаттяенергозбут» від 02.06.2025 у справі № 907/130/25 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 02.05.2025 у справі № 907/130/25 без змін.
На думку прокурора, доводи апелянта щодо незаконності рішення суду першої інстанції є безпідставними та необґрунтованими.
Прокурор вказує, що Законом України «Про публічні закупівлі» встановлено особливий правовий режим для процедури укладання публічних закупівель, застосування ціни товару та особливий порядок і умови зміни такої ціни, який виключає можливість і не передбачає права сторін змінювати умови договору (ціну товару) всупереч тендерній документації, змінювати умови конкурентної процедури закупівлі (тендеру), що виникли до укладання договору про закупівлю.
Прокурор зазначає що судом першої інстанції правомірно проаналізовано додаткові угоди про збільшення ціни № 2, № 3, № 4 і встановлено, що за цими додатковими угодами відповідач також застосував відповідне «коливання ціни», яке не відображало факту зростання вартості одиниці товару на ринку такого товару ні з дати укладання договору постачання електроенергії, ні з дати укладання останньої додаткової угоди та не застосовувалася базова ціна для визначення вартості одиниці товару і пропорційного його зростання в ціні.

Івановецька сільська рада подала заяву, у якому вказала, що заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд здійснити розгляд справи за відсутності представника Івановецької сільської ради.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2025 справу № 907/130/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.06.2026 у справі № 907/130/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут" б/н від 27.05.2025 (вх. суду від 28.05.2025 № 01-05/1611/25) на рішення Господарського суду Закарпатської області від 02.05.2025 у справі № 907/130/25.
Ухвалою суду від 30.06.2025 призначено розгляд справи у судовому засіданні на 12.08.2025.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.08.2025 зупинено провадження у справі № 907/130/25, відкрите за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут" на рішення Господарського суду Закарпатської області від 02.05.2025 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 920/19/24 та оприлюднення в установленому законом порядку повного судового рішення.
Ухвалою суду від 22.01.2026 поновлено провадження у справі № 907/130/25, відкрите за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут" на рішення Господарського суду Закарпатської області від 02.05.2025; судове засідання у справі № 907/130/25 призначено на 03.03.2026.
У судовому засіданні 03.03.2026 скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, прокурор заперечив такі доводи з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, сторони надали суду пояснення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, №o. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, №o. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:
Івановецькою сільською радою проведено відкриті торги, за результатами яких замовником 17.01.2022 укладено договір № 180079/2022/1 з ТОВ «Закарпаттяенергозбут» про постачання 408 500 кВт/год електричної енергії загальною вартістю 1 339 879,00 грн. (далі - Договір).
Відповідно до п. 2.1 за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Кількість – 408 500 кВт./год.
Пунктом 5.1. передбачено, що Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.
Ціна за спожиту електричну енергію у 2022 р., за 1 кВт/год, без урахування тарифів на її розподіл, становить 3,279997 грн з урахуванням ПДВ, у тому числі:
- ціна електричної енергії - 2,387691 грн.;
- тариф на послуги з передачі електричної енергії - 0,34564 грн.;
- податок на додану вартість у розмірі 20% до ціни електричної енергії - 0,546666 грн.
Загальна вартість всього обсягу поставки складає 1 339 879,00 грн. (один мільйон триста тридцять дев?ять тисяч вісімсот сімдесят дев?ять грн. 00 коп.) грн. з ПДВ, ПДВ - 223 313,17 грн. (двісті двадцять три тисячі триста тридцять грн. 17 коп.).
Відповідно до п. 2 ч. 13.10 Договору про постачання електричної енергії споживачу за №180078/2022/1 від 17.01.2022 істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Додатковою угодою № 1 від 31.01.2022 ціну підвищено до 3,566 233 грн за 1 кВт/год, що становить 8,73% від ціни за договором.
Додатковою угодою № 2 від 15.09.2022 до 3,881 064 грн. за 1 кВт/год, що становить 18,33% від ціни за договором.
Додатковою угодою № 3 від 29.09.2022 до 4,277 347 грн. за 1 кВт/год, що становить 30,41% від ціни за договором.
Додатковою угодою № 4 від 03.10.2022 до 4,608 223 грн. за 1 кВт/год, що становить 40,5% від ціни за договором.
Івановецькою сільською радою, відповідно до акту приймання-передачі електричної енергії № 180079/1/1 за 11.02.2022, здійснено оплату за спожиту електричну енергію за січень 2022 року обсягом 12 071 кВт/год, на суму 43 048,00 грн, що становить 3,566233 грн. за 1 кВт/год та підтверджується доданими до справи актами прийняття-передавання та відповідними платіжними дорученнями.
За актом № 180079/3/1 Івановецькою сільською радою здійснено оплату за спожиту електричну енергію за березень 2022 року обсягом 35 779 кВт/год в розмірі 127 596,25 грн, що становить 3,566 233 грн. за 1 кВт/год і підтверджується платіжними дорученнями: № 177 від 29.03.2022 на суму 7 777,95 грн, № 179 від 29.03.2022 на суму 773,88 грн, № 183 від 29.03.2022 на суму 97 572,14 грн, № 181 від 29.03.2022 на суму 21 472,28 грн.
За актом № 180079/4/1 02.05.2022 Івановецькою сільською радою здійснено оплату за спожиту електричну енергію за квітень 2022 року обсягом 29 110 кВт/год в розмірі 103 813,04 грн, що становить 3 ,5 66 237 грн. за 1 кВт/год і підтверджується платіжними дорученнями: № 264 від 05.05.2022 на суму 9 568,21 грн, № 262 від 05.05.2022 на суму 435,10 грн, № 260 від 05.05.2022 на суму 7 328,60 грн, № 258 від 05.05.2022 на суму 86 481,13 грн,
За актом №180079/5/1 від 03.06.2022 Івановецькою сільською радою здійснено оплату за спожиту електричну енергію за травень 2022 року обсягом 13 970 кВт/год в розмірі 49 820,28 грн, що становить 3,566 233 грн. за 1 кВт/год і підтверджується платіжними дорученнями: № 350 від 06.06.2022 на суму 4 518,42 грн, № 355 від 06.06.2022 на суму 677,58 грн, № 359 від 06.06.2022 на суму 2 646,14 грн, № 364 від 06.06.2022 на суму 41 978,14 грн,
За актом № 172227/6/1 від 03.06.2022 Івановецькою сільською радою здійснено оплату за спожиту електричну енергію за червень 2022 року обсягом 495 кВт/год в розмірі 1 765,28 грн, що становить 3,566 грн. за 1 кВт/год і підтверджується платіжним дорученням № 450 від 19.07.2022 на суму 1 765,28 грн,
За актом № 180079/6/ 1 від 06.07.2022 здійснено оплату за спожиту електричну енергію за червень 2022 року обсягом 15 425 кВт/год в розмірі 55 009,14 грн, що становить 3,566 233 грн. за 1 кВт/год і підтверджується платіжними дорученнями:№ 438 від 12.07.2022 на суму 574,18 грн, № 440 від 12.07.2022 на суму 1 936,46 грн, № 442 від 12.07.2022 на суму 49 203,30 грн, № 436 від 06.09.2022 на суму 3 295,20 грн,
За актом № 180079/7/1 від 05.08.2022 Івановецькою сільською радою здійснено оплату за спожиту електричну енергію за липень 2022 року обсягом 20 095 кВт/год в розмірі 71 663,46 грн, що становить 3,566 233 грн. за 1 кВт/год і підтверджується платіжними дорученнями: № 489 від 08.08.2022 на суму 4 275,91 грн, № 493 від 08.08.2022 на суму 2 132,60 грн, № 495 від 08.08.2022 на суму 64 459,64 грн, № 491 від 08.08.2022 на суму 795,31 грн.
У подальшому сільською радою здійснювалася оплата за ціною на електричну енергію з урахуванням внесених додатковою угодою № 2 від 15.09.2022 змін до договору, якою підвищено ціну до 3,881 064 грн. за 1 кВт/год. За трьома актами за однаковим № 180079/8/1 від 19.09.2022 здійснено оплату за спожиту електричну енергію за серпень 2022 року:
- обсягом 31 564 кВт/год в розмірі 122 501,90 грн,
- обсягом 394 кВт/год в розмірі 1 529,94 грн,
- обсягом 697 кВт/год в розмірі 2 704,07 грн,
Загальний обсяг 32 655 кВт/год на суму 126 735,91 грн, що становить 3,881 грн. за 1 кВт/год.
Оплата підтверджується такими платіжними дорученнями: № 561 від 19.09.2022 на суму 4 490,39 грн; № 563 від 19.09.2022 на суму 578,28 грн; № 565 від 19.09.2022 на суму 2 522,69 грн; № 568 від 19.09.2022 на суму 118 744,55 грн,
У подальшому позивачем здійснювалася оплата за ціною на електричну енергію з урахуванням внесених додатковою угодою №- 3 від 29.09.2022 змін до договору, якою підвищено ціну до 4,277 347 грн. за 1 кВт/год.
За актом № 180079/9/1 від 17.10.2022 Івановецькою сільською радою здійснено оплату за спожиту електричну енергію за вересень 2022 року обсягом 22 279 кВт/год в розмірі 94181,60 грн, що становить 4,227 грн. за 1 кВт/год і підтверджується платіжними дорученнями: № 602 від 17.10.2022 на суму 4 607,80 грн, № 606 від 17.10.2022 на суму 760,97 грн, № 608 від 17.10.2022 на суму 2 489,90 грн, № 612 від 17.10.2022 на суму 86 322,93 грн,
У подальшому Івановецькою сільською радою здійснювалася оплата за спожиту у жовтні 2022 року електричну енергію, зокрема з 01.10.2022 по 03.10.2022 за ціною 4,227 грн. за 1 кВт/год, а у подальшому за ціною 4,608 грн. за 1 кВт/год, що відповідає умовам внесених додатковою угодою №4 від 03.10.2022 змін до договору, якою підвищено ціну до 4,608 223 грн. за 1 кВт/год. За актом № 180079/10/1 від 09.11.2022 здійснено оплату за спожиту електричну енергію за жовтень 2022 року обсягом 19 705 кВт/год в розмірі 90 315,24 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: № 657 від 09.11.2022 на суму 7 957,21 грн, № 659 від 09.11.2022 на суму 1 338,74 грн, № 661 від 09.11.2022 на суму 7 631,34 грн, № 663 від 09.11.2022 на суму 73 387,95 грн,
За актом № 172227/9/1 від 09.11.2022 позивачем здійснено оплату за спожиту електричну енергію за жовтень 2022 року обсягом 200 кВт/год в розмірі 845,47 грн, що становить 4,227 грн. за 1 кВт і підтверджується платіжним дорученням № 665 від 09.11.2022 на суму 845,47 грн.
У подальшому Івановецькою сільською радою здійснювалася оплата за ціною на електричну енергію за ціною 4,608 223 грн. за 1 кВт/год, що відповідає умовам внесеним додатковою угодою № 4 від 03.10.2022 змін до договору щодо підвищення ціни. 
За актом № 180079/11/1 від 13.12.2022 здійснено оплату за спожиту електричну енергію за листопад 2022 року обсягом 8 986 кВт/год в розмірі 41 409,49 грн, що становить 4,608 223 грн. за 1 кВт/год і підтверджується платіжними дорученнями: № 728 від 13.12.2022 на суму 14 068,92 грн, № 729 від 13.12.2022 на суму 1 571,42 грн, № 731 від 13.12.2022 на суму 5 787,93 грн, № 736 від 13.12.2022 на суму 19 981,22 грн, 8 986 кВт/год х 3,279 997 грн = 29 474,053 грн. - підлягало оплаті, 41 409,49 грн - 29 474,053 грн = 11 935,437 грн. - переплата.
За актом № 180079 від 13.12.2022 здійснено оплату за спожиту електричну енергію за листопад 2022 року обсягом 3 82 кВт/год в розмірі 1 750 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 739 від 13.12.2022 на суму 1 750 грн.
За актом № 180079/12/1 від 23.12.2022 позивачем здійснено оплату за спожиту електричну енергію за грудень 2022 року обсягом 7 063 кВт/год в розмірі 32 547,88 грн, що становить 4,608 223 грн. за 1 кВт/год і підтверджується платіжними дорученнями: № 799 від 23.12.2022 на суму 10 340,85 грн, № 802 від 23.12.2022 на суму 14 110,36 грн, № 795 від 23.12.2022 на суму 7 322,47 грн, № 797 від 23.12.2022 на суму 774,20 грн,
З врахуванням того, що сторонами в укладеному договорі передбачено, що ціна за спожиту електричну енергію у 2022 р., за 1 кВт/год становить 3,279997 грн, прокурором у позовній заяві (том 1, а.с. 3-7) наведено детальний розрахунок суми переплати позивачем за електроенергію, у зв`язку з укладенням додаткових угод до договору. Як вказав прокурор, загальна сума переплати Івановецькою сільською радою за додатковими угодами № 1, № 2, № 3, № 4 до договору становить 131 773,70 грн.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Предметом позову у цій справі є вимоги про визнання недійсними додаткових угод угоди № 1, 2, 3, 4 до Договору як таких, що суперечать положенням Закону України "Про публічні закупівлі", та стягнення надмірно сплачених коштів у зв`язку підвищенням ціни на товар.
Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до преамбули Закону України "Про публічні закупівлі", цей Закон визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Згідно з частиною п`ятою статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі", замовники, учасники процедур закупівлі, суб`єкт оскарження, а також їхні представники повинні добросовісно користуватися своїми правами, визначеними цим Законом. Забороняється зловживання правами, у тому числі правом на оскарження рішень, дії чи бездіяльності замовника.
У силу положень частини четвертої статті 3 Закону України "Про публічні закупівлі" відносини, пов`язані із сферою публічних закупівель, регулюється виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.
Частиною першою статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Із системного аналізу норм ЦК України та Закону України "Про публічні закупівлі" вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю.
Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі (частина четверта статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі").
Разом з тим пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Отже, зазначені положення Закону України "Про публічні закупівлі" дають підстави для висновку про те, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов:
- відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проєкту, який входив до тендерної документації);
- підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником);
- ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%;
- загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися (подібний висновок наведений у постановах Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 927/636/21, від 07.12.2022 у справі № 927/189/22, від 16.02.2023 у справі № 903/383/22).
У постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами у договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару у бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі (пункт 56 постанови).
Філологічне тлумачення пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" свідчить, що зміна істотних умов договору про закупівлю після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі допускається лише у випадках, прямо передбачених цією нормою. Одним із цих випадків є збільшення ціни товару, але за умови, що таке збільшення не може перевищувати нормативно визначеного відсоткового значення суми, встановленої в договорі про закупівлю, яке у пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" унормовано на рівні не більше 10%.
До того ж визначене законодавцем відсоткове значення обмеження суми є граничним (пороговим) і відповідний ліміт зміни ціни слід враховувати при кожному внесенні змін до договору про закупівлю, а не застосовувати щоразу до кожного окремого випадку внесення змін. Іншими словами, це означає, що сукупне значення збільшення ціни при послідовних змінах до договору (у разі коливання ціни товару на ринку) не може перевищувати нормативно закріпленого 10 % значення для зміни ціни, визначеної в договорі про закупівлю (пункти 139, 140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2025 у справі № 920/19/24, до розгляду якої було зупинено апеляційне провадження у цій справі).
Верховний Суд неодноразово зауважував, що передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоби за таких обставин не був розірваний уже укладений договір і щоби не проводити новий тендер Закон України "Про публічні закупівлі" дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної у договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).
Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість усім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.
Судами у цій справі встановлено, що особі Івановецька сільська рада та Товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут" уклали Договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України "Про публічні закупівлі" і на момент підписання Договору погодили всі його істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань.
Як слідує з встановлених у цій справі обставин, внаслідок укладення додаткових угод № 1-4 збільшено ціну товару загалом на 40,5% та загальна ціна зросла з 3,279 997 грн до 4, 608 223 грн за 1 кВт/год.
Встановивши зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано констатував, що оспорювані додаткові угоди до Договору суперечать вимогам статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та положенням статей 203, 215 ЦК України, оскільки, укладаючи Договір, сторони визначили ціну за продукцію (електричну енергію), тоді як після укладення Договору Товариство ініціювало підписання додаткових угод до Договору, внаслідок чого відбулося збільшення вартості електричної енергії за одиницю кВт/год. більше ніж на 10%.
При цьому, суд враховує що укладена додаткова угода № 1 не перевищила 10 % граничну межу, а внаслідок її укладення ціну підвищено на 8,73%.
Однак, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.11.2025 у справі № 920/19/24 зауважила, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених у ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо. Тобто сам факт збільшення ціни товару на ринку не обов`язково тягне підвищення ціни на аналогічний товар, який є предметом договору.
При зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).
Як коливання ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період укладання договору і до внесення відповідних змін до нього.
Водночас, на підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почали змінюватися ціни на ринку, - як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявність коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження (пункти 167-171 постанови).
Так, з наданими відповідачем відомостями з сайту ДП «Оператор ринку» вбачається, що середньозважена ціна РДН за одиницю товару на день укладання Договору постачання 17.01.2022 становила 2,5934 грн з середньозваженою ціною РДН на день укладання додаткової угоди №1 від 31.01.2022, яка становила 2,5863 грн. Відтак, з дати укладання Договору постачання електроенергії до дня укладання Додаткової угоди на ринку товару відбулося зменшення ціни на 0,0071грн за 1кВт/год електроенергії.
За таких фактичних даних суд попередньої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що правових підстав для укладання Додаткової угоди №1 від 31.01.2022 про збільшення ціни товару за Договором про постачання електричної енергії споживачу від 17.01.2022 сторони не мали. 
Крім цього, судами проаналізовано додаткові угоди про збільшення ціни за одиницю товару: № 2, № 3, № 4 і встановлено, що за цими додатковими угодами відповідач також застосував відповідне «коливання ціни», які не відображали фактів зростання вартості одиниці на ринку товару (1 кВт/год) – ні з дати укладання Договору постачання електроенергії, ні з дати укладання останньої Додаткової угоди та не застосовувалася Базова ціна для визначення вартості одиниці товару і пропорційного його зростання в ціні.
Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для визнання оспорюваних додаткових угод до договору недійсними, оскільки ними в сукупності передбачено підвищення цін на 1 кВт/год електричної енергії з перевищенням максимального ліміту у 10%, а також за відсутності належного документального обґрунтування, що не відповідає вимогам, встановленим законом.
В силу приписів ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Частиною 1 ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому, згідно із п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Статтею 669 ЦК визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК (правова позиція Об`єднаної палати Верховного Суду, викладена у постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19).
Оскільки додаткові угоди № 1-4 до Договору є недійсними та не породжують правових наслідків, суд першої інстанції також дійшов правомірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з постачальника грошових коштів (різницю між ціною, встановленою Договором, та фактично сплаченими коштами за ціною, передбачених додатковими угодами № 1-4 до Договору) на підставі норм статей 216, 1212 ЦК України (правозастосування яких узгоджується із сталою та послідовною практикою Верховного Суду у даній категорії спорів, у тому числі Великої Палати Верховного Суду у вже наведених справах № 922/2321/22 та № 920/19/24).

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 02.05.2025 у справі № 907/130/25 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника необґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Розподіл судових витрат.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Тому, згідно з ст. 129 ГПК України сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут" б/н від 27.05.2025 (вх. суду від 28.05.2025 № 01-05/1611/25) – залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 02.05.2025 у справі № 907/130/25 – залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції – покласти на скаржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець