№ 205/6450/25 
№ 2/207/106/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року       м. Кам`янське .

Південний районний суд міста Кам`янського у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Куцевол Л.В. , за участю представника позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське справу № 205/6450/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа – Орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради , Служба у справах дітей Кам`янської міської ради , про визначення місця проживання дитини , відібрання дитини та повернення його матері , та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи : Орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради , Служба у справах дітей Кам`янської міської ради , про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини ,

В С Т А Н О В И В

У квітні 2025 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою , у якій просила відібрати малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у батька ОСОБА_4 без позбавлення батьківських прав , та повернути малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попереднім місцем проживання матері за адресою : АДРЕСА_1 ; визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею , оскільки з 20 лютого 2015 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 .. Від шлюбу мають малолітню дитину – сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На початку 2025 року сімейні відносини між ними погіршилися , часто виникали сварки та скандали , у зв`язку з чим неодноразово викликалися працівники поліції . Все це призвело до того , що звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу . З самого народження та до початку 2025 року малолітня дитина перебувала під її наглядом , одноособово наглядала за дитиною , займалася його вихованням та розвитком , піклувалася про дитину . Під час сімейних сварок відповідач свідомо маніпулював дитиною , намагався переконати дитину , що віна не потрібен матері , налаштовував дитину проти неї . До початку 2025 року відповідач ніколи активно не займався вихованням дитини , хоча і виконував обов`язки, як батька , але ставився до них формально . 24 березня 2025 року відповідач без її згоди забрав дитину та відвіз його у невідомому напрямку , фактично змінив місце проживання , чим чинить їй перешкоди у спілкуванні з дитиною . На теперішній час їй невідомо місце перебування дитини та стан його здоров`я . Питання визначення місця проживання дитини вирішити з відповідачем не можуть .
У подальшому представник позивачки ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про зміну предмету позову , у якій просила визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_3 за місцем її проживання : АДРЕСА_1 ; відібрати малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та повернути його матері ОСОБА_3 , оскільки з початку 2025 року сімейні відносини між ОСОБА_3 та відповідачем суттєво погіршились , переросли в обопільні сварки , постійне з`ясування відносин між собою , неодноразових викликів працівників поліції , що стало підставою для звернення позивачки до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу . З самого народження дитини та до початку 2025 року дитина постійно перебувала під наглядом матері , вона одноособово займалась його вихованням та розвитком , забезпечувала його відвідування садочку, школи , додаткових занять . Під час сімейних сварок відповідач свідомо маніпулюючи дитиною , намагався переконати дитину , що він не потрібен матері , що мати їх кинула та займається особистим життям , що негативно впливає на емоційне, психологічне та фізичне здоров`я дитини . Крім того , відповідач вживав заходів з метою обмеження спілкування дитини з матір`ю , забирав його у невідомому напрямку з самого ранку та привозив пізно ввечері , постійно налаштовуючи дитину проти матері . 24 березня 2025 року ОСОБА_4 без відому та дозволу позивачки змінив місце проживання дитини , переклавши свій обов`язок батька з догляду ти вихованню дитини , на свою матір ОСОБА_5 , яка разом з дитиною перетнула державний кордон України 21 травня 2025 року , попри існування ухвали Новокодацього районного суду від 28 квітня 2025 року про визначення місця та часу спілкування дитини , з якої випливає перебування дитини на території України , а не за кордоном . До цього часу дитина знаходиться за межами України , а відповідачі чинять перешкоди у спілкування дитини з матір`ю , відрізавши його від звичного соціального середовища та фактично примушуючи його жити окремо від матері , що насамперед полягає у порушенні інтересів дитини та є різновидом насильства над нею . До цього часу позивачці не відомо місце знаходження , емоційний стан та стан здоров`я дитини , яка не відвідує школу . Також , ОСОБА_4 не повідомляє позиваку про місце знаходження дитини , його фізичний та емоційний стан , не дає спілкуватись з дитиною навіть за допомогою мобільного телефону . Дитині буде краще жити разом з матір`ю , яка характеризується позитивно , добре ставиться до сина , має з ним тісний психоемоційний зв`язок , не перебуває на обліку у нарколога, психіатра , стан її здоров`я дозволяє у повному обсязі опікуватися дитиною . При цьому вона має самостійний регулярний дохід і постійне місце проживання , має право власності на житло .
ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , у якому просив визначити місце проживання малолітньої дитини – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ; стягнути з ОСОБА_3 на його користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу) , щомісячно до досягнення дитиною повноліття , оскільки з 20 лютого 2015 року перебував у шлюбі з ОСОБА_3 . Від шлюбу мають малолітню дитину – сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З моменту народження сина ОСОБА_7 постійно про нього піклується , забезпечує належний фізичний , емоційний та матеріальний добробут . Під час спільного проживання разом з ОСОБА_3 у вільний від роботи час активно займався повсякденними потребами сина : приймав участь у щоденному догляді , організовував побут , приділяв увагу розвитку , навчанню та дозвіллю дитини , супроводжував до медичних та навчальних закладів , тощо . З дитиною має довірливі , теплі стосунки . Всіляко сприяє розвитку дитини , як освітньому , так і духовному , фізичному та творчому , забезпечує дитину усім необхідним для його розвитку та комфортного життя . З 2021 року ОСОБА_3 систематично влаштовувала сварки та конфлікти , коли ними спільно було прийнято рішення побудувати будинок . Причиною сварок було те , що на думку ОСОБА_3 та її родичів він заробляв недостатньо грошей . Оскільки вважав , що дитина повинна зростати у сім`ї разом з обома батьками , то намагався згладжувати конфлікти між ними як подружжям , але поведінка дружини лише погіршувалася , та як наслідок розпочався психологічний тиск з її боку на їх малолітнього сина ОСОБА_7 , а саме : крики , маніпуляції , ігнорування потреб , псування особистих речей дитини , що мало негативний вплив на емоційний стан сина , викликало у нього страх перед матір`ю та тривожність . Дитина скаржилася йому на те , що коли він був на роботі , мати застосовувала до нього фізичне та психологічне насилля , зокрема била , принижувала , ображала , лаялась на дитину . Така поведінка ОСОБА_3 була зафіксована на домашні відеокамери спостереження . 8 березня 2025 року відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 376813 за вчинення домашнього насильства психологічного характеру стосовно своєї дитини , а саме : розбила телефон дитини , чим спричинила психологічний тиск , що завдало шкоди психологічному здоров`ю потерпілого . За результатами розгляду даного протоколу , постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 травня 2025 року  ОСОБА_3 було визнано винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КпАП України . Також , наявність у дитини ознак психологічної травми , пов`язаної з діями ОСОБА_3 підтверджується довідкою за результатами психодіагностичної роботи з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеною 5 квітня 2025 року практичним психологом ОСОБА_8 . З огляду на вказані дії ОСОБА_3 відносно дитини , а також загрозу його емоційному і психологічному ставу , переїхав разом з дитиною до іншого населеного пункту . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом , посвідченого 16 квітня 2025 року приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Красношлик Л.Л. , зареєстрованого у реєстрі за № 337 , йому належить 1/3 частка у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , та з 16 квітня 2025 року було зареєстровано його місце проживання . З березня 2025 року разом з дитиною почав проживати у зазначеному будинку .  ОСОБА_3 володіла достовірною та актуальною інформацією про місце проживання його та дитини , але жодних дій , направлених на ініціювання контакту з дитиною не вживала . Малолітня дитина - ОСОБА_9 являється учнем 1-Б класу Дніпровської гімназії № 124 Дніпровської міської ради , яка розташована за адресою : м. Дніпро , вулиця Старий Шлях , 2 . З метою забезпечення безперервності освітнього процесу дитини , ним після переїзду разом з сином до іншого населеного пункту вживалися усі необхідні заходи для організації навчання , зокрема , звертався до Дніпровської гімназії № 124 ДМР з заявою про переведення дитини на сімейну (домашню) форму навчання та заявою про його переведення до іншого навчального закладу , з яким була погоджена можливість зарахування дитини до класу з дистанційною формою здобуття освіти . Однак , попри вжиті заходи , отримав відмову від Дніпровської гімназії № 124 ДМР , зумовлену зокрема й забороною ОСОБА_3 , що тимчасово унеможливило налагодження освітнього процесу . Вказані обставини свідчать про належне виконання ним батьківських обов`язків і відповідальне ставлення до освітнього розвитку дитини , активні і послідовні дії , спрямовані на організацію освітнього процесу , якому перешкоджають незалежні від нього обставини . Весь свій вільний час намагається присвячувати дитині та виховувати його , піклуватися про його здоров`я , фізичний , духовний і моральний розвиток , навчання , створювати належні умови для розвитку його природних здібностей , поважати гідність дитини , готувати до самостійного життя та праці . Постійно офіційно працевлаштований , має дві офіційні роботи . З серпня 2018 року працює у ТОВ «Торговий дім «Марвел» , з січня 2024 року працює у ТОВ «Тернер Груп» , має стабільний пристойний дохід , яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для нормального проживання дитини , задовольнити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості . Подальше проживання дитини разом з ним відповідатиме найкращим інтересам сина . Займається вихованням дитини , утримує його . Жодних перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з дитиною не чинить . На даний час несе значні витрати з оплати поточних потреб дитини , зокрема на придбання одягу та взуття , продуктів харчування , необхідних ліків , предметів першої необхідності , іграшок , тощо , тому просить стягнути з ОСОБА_3 аліменти на його користь на утримання малолітнього сина  ОСОБА_6 .
У судовому засіданні позивачка за первісним позовом ОСОБА_3 свої позовні вимоги підтримала повністю , зустрічний позов не визнала і пояснила , що з 2015 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 . Від шлюбу мають малолітню дитину – сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 24 березня 2025 року ОСОБА_4 змінив таємно місце проживання дитини одноособово . Місце знаходження дитини не повідомляє , перешкоджає їй у спілкуванні з дитиною . З моменту народження дитини займалася його вихованням та розвитком. Все її життя було присвячено дитині . Чоловік працював , забезпечував сім`ю фінансово . Останнім часом їх стосунки погіршилися . У 2024 році ОСОБА_4 вчиняв багато домашнього насильства щодо неї , тому коли прийняла рішення влаштуватися на роботу та подати заяву на розірвання шлюбу , він сказав , що забере у неї дитину , забере все майно . 24 березня 2025 року повернулася додому від своєї матері , дитини вдома не було . До цього дня ОСОБА_4 останній місяць активно налаштовував дитину проти неї , почав використовувати сина , як об`єкт маніпуляцій , перекручував обставини їх відносин , вказував , що вона погана матір . ОСОБА_4 довгий час налаштовував дитину проти неї , штучно збирав собі свідків , що він займається вихованням дитини , у той час , як вона влаштувалася на роботу . Всім казав , що вона зникла і покинула дитину . Дитині казав , що матір його покинула та не любить . Після того , як повернулася додому , дитини вдома не було , чоловік на зв`язок не виходив . Протягом десяти місяців на телефонні дзвінки та смс-повідомлення не відповідав , телефон дитини вимкнений , жодного зв`язку з дитиною не було . Багаторазово зверталася до поліції , до органів опіки та піклування , оскільки бажає відновити своє спілкування з дитиною та проживання разом з ним . Винесені ухвали суду про забезпечення позову , визначення годин спілкування дитини з матір`ю , але жодного разу відповідач ухвали не виконував , у зв`язку з чим було відкрито кримінальне провадження за ст. 382 КК України . Жодного зв`язку з дитиною не має , відповідач повністю ізолював дитину від неї , від друзів , від родичів , від школи . Сховав дитину , місце його знаходження не повідомляє . До поліції та суду відповідач надавав інформацію про те , що дитина мешкає разом з ним за адресою : АДРЕСА_2 , але то взагалі покинутий будинок його бабусі , який після пожежі , у якому немає жодних умов для проживання . За цією адресою неодноразово виїжджали працівники поліції та державні виконавці , і фіксували , що там більше трьох років ніхто не мешкає . Через звернення до поліції від 2 травня 2025 року стало відомо , що дитина за кордоном разом з колишньою свекрухою ОСОБА_5 - матір`ю ОСОБА_4 . Сам ОСОБА_4 знаходиться в Україні , а дитина разом з бабусею перебуває за кордоном . Було відкрито кримінальне провадження за ст. 146 КК України , у рамках цієї справи з`ясувалося , що батько дитини готувався до таємного вивезення дитини за кордон . Всі документи дитини знаходяться у неї , а саме оригінал свідоцтва про народження дитини та його закордонний паспорт , але ОСОБА_4 отримав нові документи , нібито у зв`язку з їх втратою . Зробив довіреність на свою матір ОСОБА_5 , і вони таємно без її згоди вивезли дитину за кордон . На її звернення до поліції та у ході розгляду кримінального провадження , ОСОБА_4 надавав недостовірну інформацію про те , що дитина то у Ізраїлі , то у Болгарії , то у Польщі . На засіданні комісії органу опіки та піклування , він повідомив , що дитина в Угорщині , але жодних підтверджень не надав . Розшукувала дитину самостійно через соціальні мережі , через журналістів . У листопаді 2025 року поліція ОСОБА_10 надала інформацію , що дитина знаходиться у Литві з червня 2025 року . 17 листопада 2025 року поїхала до Литви , знайшла дитину , але ОСОБА_5 заборонила їй спілкуватися з сином , налаштовувала дитину проти неї . По телефону ОСОБА_4 надавав вказівки ОСОБА_5 та дитині . ОСОБА_5 мала тимчасове опікунство над дитиною через те , що поряд з дитиною не було батьків , та почала цим зловживати і кричати на неї . ОСОБА_4 сказав ОСОБА_5 забрати дитину . Все це було зафіксовано на відео . ОСОБА_5 почала кричати , що дитина сама не бажає спілкуватися з нею , але на відео зафіксовано , що дитина просила жити з мамою . Через перевірку її документи , служба у справах дітей у Литві робили запити до України , за цей час була вимушена написати заяву про визначення годин спілкування з дитиною . Їй призначили години при спеціальних робітниках спілкуватися з дитиною . Також , подала заяву про відміну опікунства над дитиною . За цей час у неї була одна година для спілкування з дитиною , було складено протокол , у якому зазначено , що у матері з дитиною добрі стосунки . На наступну зустріч ОСОБА_5 дитину вже не привела . Коли опікунство ОСОБА_5 відмінили , то дитини вже у Литві не було . Знову відповідачі місце знаходження дитини не повідомляють , кажуть , що дитина у Польщі . Не має можливості розшукувати дитину по всій Європі . Відповідачі продовжують перешкоджати їй спілкуватися з дитиною . Дитина у Литві пішла навчатися до першого класу , тоді як в Україні навчалася у другому класі . На теперішній час дитина школу не відвідує . Документи зі школи ніхто не забирав та не переводили до іншої школи . У телефонному режимі литовська поліція повідомила їй про те , що дитина вже школу не відвідує . Просить відібрати малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідачів та повернути його матері , тобто їй , оскільки вона батьківських прав не позбавлена , бажає займатися вихованням та розвитком дитини , так як це вона робила з моменту його народження .
Представник позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю , зустрічний позов не визнала і пояснила , що вирішення питання проживання дитини з матір`ю буде відповідати інтересам дитини , оскільки дитині лише сім років , вона має психоемоційний зв`язок з матір`ю , що підтверджується відповідними висновками психолога , а також показами свідків . У матеріалах справи містяться відповідні довідки закладів , які відвідувала дитина стосовно виконання матір`ю своїх обов`язків та приділення уваги дитині . Також , згідно міжнародної конвенції , дитина не може бути розлучена з матір`ю . Під час слухання справи дитина перебуває не з батьком , а перебуває матір`ю відповідача . У свою чергу ця жінка також здійснює дії всупереч інтересам дитини , продовжує розлучати дитину з матір`ю . Мати дитини ніколи не перешкоджала батьку у спілкуванні з дитиною , навіть тоді , коли батько вчиняв домашнє насильство над нею особисто . Вважає , що необхідно задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 , оскільки вона раніше не судима , позитивно характеризується на роботі та за місцем мешкання , немає психічних розладів та не перебуває на обліку у нарколога , тому немає ніяких перешкод для вирішення питання не на її користь . Дитина перебуває зараз у розпорядженні двох відповідачів і у кого дитина буде перебувати на момент винесення рішення ніхто не знає . Просить вирішити питання про відібрання дитини у обох відповідачів та передати дитину матері ОСОБА_3 .
Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 підтримав зустрічний позов , заперечував проти задоволення первісного позову і пояснив , що протягом підготовчого засідання сторонами долучалися до матеріалів справи безліч доказів на підтвердження тієї чи іншої позиції . Однак , серед усіх доказів є тільки два докази , які мають значення для суду , це дві постанови Дніпровського апеляційного суду , згідно яких ОСОБА_3 була визнана винною у вчиненні домашнього насильства щодо своєї дитини . Всі інші докази , у тому числі висновок соціальних служб щодо визначення місця проживання дитини з одним з батьків , не мають для суду жодного значення . Посилання протилежної сторони у справі на практику Верховного Суду є недоцільним , оскільки немає жодного рішення , згідно якого було би визначено місце проживання дитини з тим з батьків , який вчиняв домашнє насильство . Щодо ОСОБА_4 , то до кримінальної відповідальності він не притягувався , офіційно працевлаштований , має дві офіційні роботи , тобто має стабільний дохід , який може забезпечити дитину . На протязі всього життя дитини , він забезпечував дитину . ОСОБА_3 зазначала з початку розгляду справи , що десь працює , зазначала компанію в Україні , але при цьому пояснювала про те , що зараз мешкає у Литві . За який рахунок ОСОБА_3 буде утримувати дитину не відомо . Дитина звикла до певного рівня життя . Вважає , що мати дитини не зможе забезпечити дитину і надати їй такий рівень життя без батька дитини . ОСОБА_4 може утримувати дитину . ОСОБА_3 вчиняла домашнє насильство , це доведений факт . ОСОБА_4 постійно займається вихованням дитини . З метою збереження здоров`я і життя дитини , він організував , щоб дитина виїхала з України за кордон . Дитина протягом шести місяців проживала у безпечних умовах . Звичайно , ОСОБА_3 не надавала своєї згоди на зміну місця проживання дитини , але була ситуація , коли мати дитини вчиняла домашнє насильство щодо своєї дитини і враховуючи те , що соціальні служби нічого не робили , батько змінив місце проживання дитини задля забезпечення її безпеки та життя , та переїхали до м. Кам`янське , де жили там , поки дитина не виїхала за кордон . ОСОБА_4 не порушував жодних прав ОСОБА_3 , це вона допустила вчинення домашнього насильства щодо дитини і це підтверджено судовими рішеннями . ОСОБА_4 бере участь у вихованні дитини , він забезпечує дитину матеріально його перебування за кордоном , з метою захищення від війни , він постійно з ним спілкується , організовує його навчання , тощо . Дитина навчається в Україні дистанційно . Дитина проживає за рахунок батька . ОСОБА_4 надсилає своїй матері ОСОБА_5 грошові кошти на дитину , та зв`язується з дитиною за допомогою відеозв`язку . Камерами відеоспостереження було зафіксовано вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства . Відомо також , що дитина казала , що матір його ображала та штовхала . Ці відеодокази з показаннями дитини долучені до матеріалів справи . Просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 та визначити місце проживання дитини з батьком , стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини її доходів .
Відповідачка ОСОБА_5 у судове засідання неодноразово не явилася , про день та час розгляду справи повідомлена належним чином , причину неявки суду не повідомила , не надала відзив .
Представник третьої особи – Органу опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради у судове засідання не явився .
Представник третьої особи – Служби у справах дітей Кам`янської міської ради у судове засідання не явився , письмово просив розглядати справу без участі їх представника , прийняти рішення в інтересах дитини .
Суд , вислухавши позивачку за первісним позовом та її представника , представника відповідача за первісним позовом , вивчивши матеріали справи , вважає , що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню , а у задоволенні зустрічних позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав .
У судовому засіданні встановлено , що сторони по справі перебували у шлюбі з 20 лютого 2015 року ( а.с. 12 том 1 ) , який рішенням Південного районного суду міста Кам`янського від 4 серпня 2025 року розірвано ( а.с. 51 – 52 том 4 ) . Від шлюбу мають малолітню дитину - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 13 том 1 ) . Згідно акту № 42 від 3 квітня 2025 року , підписаного головою квартального комітету Овчаренко Н.В. вбачається , що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою : АДРЕСА_1 , з 2022 року на постійній основі ( а.с. 17 том 1 ) . Із довідки № 157 , виданої 18 квітня 2025 року Дніпровською гімназією № 124 Дніпровської міської ради вбачається , що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , дійсно навчається у 1-Б класі Дніпровської гімназії № 124 Дніпровської міської ради . З 24 березня 2025 року по 18 квітня 2025 року гімназію не відвідує ( а.с. 18 том 1 ) . Згідно інформації Державної прикордонної служби України № 220226-2025 від 26 серпня 2025 року щодо перетинання державного кордону України , лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянами України в період з 1 січня 2025 року по 26 серпня 2025 року вбачається , що 21 травня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перетнули державний кордон України , напрям : виїзд , характеристики ТЗ : 715 Київ-Перемишль ( а.с. 53 том 4 ) . 24 березня 2025 року відповідач ОСОБА_4 без згоди позивачки ОСОБА_3 фактично змінив місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно ст. 141 СК України мати , батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини , незалежно від того , чи перебували вони у шлюбі між собою . Розірвання шлюбу між батьками , проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини , крім випадку , передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу .
Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) , в усіх діях щодо дітей , незалежно від того , здійснюються вони державними чи приватними установами , що займаються питанням соціального забезпечення , судами , адміністративними чи законодавчими органами , першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини .
Згідно ст. 153 СК України мати , батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою , крім випадків , коли таке право обмежене законом .
Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина , яка проживає окремо від батьків або одного з них , має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів . Батьки , які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею , якщо судом визнано , що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини .
Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини , її фізичний , духовний та моральний розвиток .
Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них , не позбавляючи їх батьківських прав , у випадках , передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України , а також в інших випадках , якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя , здоров`я і морального виховання . У цьому разі дитина передається другому з батьків , бабі , дідові , іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування .
Згідно вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав , передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України , зокрема : батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти .
Відібрання дитини у контексті ст. 162 СК України це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини , у зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини , який має настати , однак з урахуванням права кожного з батьків та добросовісної поведінки батьків задля дотримання прав дитини та кожного з них . Правова позиція з цього приводу висловлена Верховним Судом в постанові від 15 лютого 2022 року у справі № 548/228/19-ц (провадження № 61-20854св21) .
Згідно частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те , щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню , за винятком випадків , коли компетентні органи згідно з судовим рішенням , визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур , що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини . Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку , наприклад , коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї , або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини .
Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини , зокрема , у рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» , заява № 2091/13 , у п. 76 ЄСПЛ зауважив , що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним .
Свідок ОСОБА_12 пояснила , що є вчителькою ОСОБА_6 . Знає про те , що батько та бабуся забрали дитину у матері . ОСОБА_7 - це хороша дитина , сильний хлопчик , підготовлений до школи , активний , навчався добре . Навесні сталося так , що він перестав ходити до школи . Батько деякий час підряд надавав медичні довідки про стан здоров`я дитини . Згодом дізналися , що батько заховав дитину від матері , не давав дитині спілкуватися з матір`ю . Батько дитини звинувачував матір , що вона робила якийсь психологічний тиск на дитину . Матір дитини займалася вихованням дитини , приводила до школи та забирала зі школи дитину . ОСОБА_13 й таке , що батько приходив , але він був травмований якийсь час , він присилав когось замість себе забирати дитину зі школи . Вихованням дитини займалися , як батько , так і мати . Знає , що батько забрав дитину у матері . Була така ситуація , коли ОСОБА_7 вдарив дівчинку по обличчю . Запитала його хіба можна бити дівчинку , а той відповів , що можна , тато так б`є маму . Вирішила поговорити про це з матір`ю, мати розплакалася , дійсно є така ситуація у сім`ї , де батько піднімає руку на матір . Потім в їх сім`ї стався скандал і батько вирішив забрати дитину у матері . Згодом стало відомо , що він вивіз дитину за кордон . Стосовно дитини спілкувалася з матір`ю і з батьком . Батьківські збори відвідувала матір дитини . Батько приходив до школи , він спілкувався з нею , він теж займався дитиною , але менше ніж мати . Дитина більше горнулася до мами , але й батька він любив . Бачила відео , але впевнена , що у ОСОБА_7 з мамою є певний тісний контакт , тільки на відео йде настрій батька і бабусі на дитину . ОСОБА_14 дитина дуже любить , це її думка , як педагога . Про те, що батько забрав дитину від матері , їй стало відомо не тільки від матері , а від батьків інших дітей . ОСОБА_4 не виходив на зв`язок , телефонувала йому після того , як дитина перестала відвідувати школу . Батько забрав дитину , ховав її від матері . Коли дзвонили до нього , він надавав довідки про стан здоров`я . Їй відомо , що батько хотів відрахувати дитину зі школи , він говорив , що дитина буде навчатися дистанційно у школі , яка знаходиться у зоні бойових дій . Дитина до теперішнього часу рахується у їх школі , не відрахована зі школи . У їх школі немає дистанційного навчання .
Свідок ОСОБА_15 пояснила , що знає , що ОСОБА_7 не відвідує заняття . З минулої весни дитина не являється на заняття , його не бачила . ОСОБА_7 переховують від мами . Батько каже , що мама вчиняла домашнє насильство , але взагалі цього не бачила , не чула від дитини . ОСОБА_7 з кінця 2022 року до кінця літа 2024 року займався у неї у спортивному гуртку , є його тренером . Постійно на заняттях бачила маму дитини , на всіх виступах та змаганнях бачила тільки маму . Батька бачила декілька разів . Декілька останніх занять ОСОБА_7 водив його батько , але на той час ОСОБА_7 почав дуже рідко являтися на заняття . З мамою ОСОБА_7 був усміхнений , був як душею компанії , у нього було багато друзів . А останнім часом , перед тим , як ОСОБА_7 перестав відвідувати заняття , був сам по собі , не був товариським , був самітником . Різниця була у поведінці , коли ОСОБА_7 був з мамою і коли з батьком . Були ситуації , коли ОСОБА_7 замахувався кулаками на дітей і казав щоб не чіпали його . До мами ОСОБА_7 ставився добре , коли у нього щось не виходила він біг до мами , вона його заспокоювала . У ОСОБА_7 з`явився наручний годинник , він постійно користувався ним , і це було незадовго до того , як він перестав ходити на заняття . Це було у той момент , коли батько почав займатися дитиною . ОСОБА_7 постійно телефонував батьку . Також , коли ОСОБА_7 замахувався на дівчат , запитувала у нього , навіщо він так робить , на що ОСОБА_7 казав їй , що з дівчатами тільки так і треба . На заняттях ОСОБА_7 , якось сказав , що батько бив маму сьогодні . Подумала , що може дитина щось вигадала . Про конфлікт у їх сім`ї не чула . Працює тренером хореографічного колективу «Фемелі» у с. Таромське , вулиця Лікарняна , 49 , що знаходиться на одній вулиці , де мешкає ОСОБА_7 . Чула про постанови Дніпровського апеляційного суду про притягнення до відповідальності ОСОБА_3 за вчинення домашнього насильства , але особисто за ОСОБА_3 такого не помічала , не чула щоб вона навіть крикнула на дитину .
Свідок ОСОБА_16 пояснила , що є мамою друга ОСОБА_7 , вони однокласники . Також , є сусідкою сім`ї ОСОБА_17 , з якою знайома з осені 2022 року . Її дитина з ОСОБА_7 дружити . Майже кожного дня вони бачилися , діти разом ходили до дитячого садочка . У вересні 2024 року пішли до школи , навчалися в одному класі . Діти ходили разом на тренування , прогулянки , тощо . Весь час завжди з ОСОБА_7 була його мати , на всі тренування , до школи , на прогулянки водила дитину мати . На той час мати ОСОБА_7 не працювала , працював батько . Мати з дитиною були залежні від нього . ОСОБА_3 хотіла вийти на роботу , хотіла працювати , але у них були конфлікти , чоловік не дозволяв їй працювати . З того моменту , коли ОСОБА_3 вийшла на роботу , сталася ситуація , що між батьком та матір`ю дитини виник конфлікт і постраждала дитина . З цього моменту у її дитини вже спілкування з ОСОБА_7 припинилося . У перші дні , коли ОСОБА_3 вийшла на роботу , ОСОБА_7 змінився , бачилися з ним , але дуже рідко , він погано йшов на контакт , уникав спілкування . У ОСОБА_7 на руках завжди був наручний годинник , він весь час чекав , коли йому подзвонить батько . З березня 2025 року ОСОБА_7 взагалі зник , не бачили його , на контакт він не виходив . Батько не давав їм привітами ОСОБА_7 з днем народження . Коли ОСОБА_7 був з мамою , він був веселий , життєрадісний, активний . Було видно , що він довіряє мамі . Також , коли ОСОБА_7 був у них вдома , він її сину казав , що батько ображає маму та що він боїться батька , але сама цього не чула . ОСОБА_7 у присутності батька дуже різко змінився , перестав бути життєрадісним хлопчиком . Були випадки , коли їй приходилося забирати ОСОБА_7 зі школи , оскільки ОСОБА_18 працювала , а батько чи не прийшов , чи не встиг , то ОСОБА_7 казав їй , що йому батько сказав , що мати їх обманює і вона не на роботі . З березня 2025 року її син не спілкується з ОСОБА_7 , оскільки він на телефонні дзвінки не відповідає , батько контакти не дає . Не є подругою ОСОБА_3 , однаково знайома як з ОСОБА_18 , так і з ОСОБА_19 , оскільки їх діти є однокласниками . Також , була у них вдома . Не бачила , як ОСОБА_19 з дитиною проводить час . Знає про постанови Дніпровського апеляційного суду про вчинення ОСОБА_18 домашнього насильства , але свідком цього не була . Підтвердити , що була така ситуація не може , бо не бачила такого насильства , не чула .
Свідок ОСОБА_20 пояснила , що знає , що ОСОБА_3 притягували до адміністративної відповідальності . Але ОСОБА_7 завжди був дуже веселим разом з мамою . Не було видно взагалі , що вона вчиняє психологічне насильство . Навпаки , коли ОСОБА_7 балувався , то мати ОСОБА_21 пояснювала йому , що так не можна робити . ОСОБА_3 добра та чуйна людина , вона не може ні фізично , ні психологічно зашкодити дитині . ОСОБА_7 з її донькою ходив у садочок , у гуртки , до школи , був у них вдома . Було таке , що ОСОБА_7 міг вдарити її доньку . ОСОБА_22 йому , що так робити не можна , на що ОСОБА_7 говорив їй , що батько може вдарити маму , говорить на неї погані слова . Запитала про це у ОСОБА_3 , але у неї були заплакані очі . ОСОБА_3 водила дитину до садочка , до школи , на тренування на прогулянки, завжди була разом з дитиною . З мамою ОСОБА_7 був усміхненим , з батьком він був сумним . Коли ОСОБА_7 з батьком були у них вдома на дні народження її доньки , то ОСОБА_7 був сумний . Коли запитала у нього , що трапилося , то він сказав щоб закрили його батька і викликайте поліцію . З ОСОБА_3 вони не подруги , а гарні знайомі , оскільки їх діти є однокласниками .
Свідок ОСОБА_23 пояснила , що є матір`ю дівчат , з якими товаришував ОСОБА_7 , вони разом ходили на секції по танцю . Знає ОСОБА_3 з весни 2022 року, познайомилися на зайняттях англійської мови для дітей . Потім зустрілися з нею на танцях . ОСОБА_3 завжди приводила ОСОБА_7 . Також спілкувалися в чатах , вели переписку . ОСОБА_3 завжди піклувалася та виховувала ОСОБА_7 . Батька ОСОБА_7 бачила неодноразово . Вона зустрічала батька , коли той приводив ОСОБА_7 на танці , забирав ключі від будинку , він приїздив на виступи дітей , бачила його 1 вересня , на батьківських зборах та зустрічах . Але ОСОБА_3 завжди багато часу приділяла дитині, вона постійно була з дитиною . ОСОБА_7 дуже любить маму . Охарактеризувати батька ОСОБА_7 не може , оскільки бачила його , але не спілкувалася з ним . Одного разу батько ОСОБА_7 зателефонував їй і спитав , хто може забрати ОСОБА_7 з іншої адреси і приводити на танці . Повідомила йому , хто мешкає поряд з ними . Більше з ним не спілкувалася . Бачила ОСОБА_7 з батьком , це був січень 2025 року , коли ОСОБА_4 зламав ногу , він сидів в автомобілі і попросив її , щоб допомогла йому спустити ОСОБА_7 по сходинках зі школи , оскільки йому було важко підніматися по сходинкам , його нога була у гіпсі . ОСОБА_7 з мамою був відкритий , а з батьком стриманим . Коли у них були погані стосунки у сім`ї , бачила , що ОСОБА_7 був засмучений , коли незнайома жінка забирала ОСОБА_7 зі школи , він до неї йшов неохоче . Якось на танцям , запитали у ОСОБА_7 де його мама , він нічого не відповів . ОСОБА_24 був веселий , а з січня 2025 року став щось приховувати , боявся щось сказати . Її діти у різних класах з ОСОБА_7 , вони відвідували разом гуртки , а не школу . Знайома з ОСОБА_3 з весни 2022 року . Їй відомо , що є постанова Дніпровського апеляційного суду про те , що ОСОБА_3 вчинила домашнє насильство , але не уявляє , що ОСОБА_3 могла таке зробити . З січня 2025 року ОСОБА_7 був засмучений , а у березні 2025 року дізналися , що у них у сім`ї проблеми , це було 8 березня 2025 року , коли ОСОБА_3 виставила історію в соціальних мережах Інстаграм . З ОСОБА_3 спілкується постійно .
Свідок ОСОБА_25 пояснила , що їй відомо , що ОСОБА_7 мешкав разом з батьком та матір`ю , але потім батько забрав дитину від матері . Зараз мати шукає свою дитину . Товаришувала з ОСОБА_3 , оскільки її донька була однокласницею з ОСОБА_7 . До грудня 2024 року ОСОБА_3 водила дитину до садочка , на прогулянки , тощо . ОСОБА_3 любляча та турботлива матір , займалася вихованням дитини . ОСОБА_7 життєрадісний , веселий хлопчик , у нього багато друзів . Зараз її донька з ОСОБА_7 не спілкується , оскільки не знають , де він перебуває , на зв`язок не виходить з ними . У її присутності ніколи не чула , щоб ОСОБА_3 підвищувала голос на дитину , вона могла все спокійно пояснити дитині . З березня 2025 року її донька з ОСОБА_7 не спілкується , оскільки батько забрав дитину і немає ніякого контакту з дитиною зараз . Розмовляла з ОСОБА_3 про це , номера телефону ОСОБА_4 у неї немає . Не може надати йому оцінку , оскільки бачила його дуже рідко , з дитиною його бачила на випускному у дитячому садочку та на різних заходах . Які відносини між батьком та ОСОБА_7 не може сказати , але відносини у ОСОБА_7 з мамою дуже хороші , теплі . Які відносини ОСОБА_7 з батьком не може сказати . З ОСОБА_3 товаришують , ОСОБА_4 знає тільки як її чоловіка . Про постанову суду , яким ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні домашнього насильства знає , але у її присутності не помічала , щоб ОСОБА_3 вчиняла будь-яке насильство над дитиною.
Свідок ОСОБА_26 пояснила , що спілкується з ОСОБА_4 , з яким вони разом їздили на роботу протягом двох років , він її підвозив до роботи на автомобілі . Кожного ранку чула від нього , а також і бачила , що він знервований , оскільки сварилися з дружиною . ОСОБА_4 забирав дитину і відводив до садочка , це було у той момент , коли з дружиною сварилися , він найняв няню , оскільки дитину не було з ким залишити . Коли бачила дитину , то дитина плакала . Дитина у розмові з батьком в автомобілі казала , що його ображає матір . Це було приблизно взимку 2025 року . Автомобіль був забитий речами дитини , мабуть вони кудись переїздили . Останні півтора роки , що вона з ОСОБА_4 їздила на роботу , він був знервований . Як розуміла , що у сім`ї ОСОБА_4 якісь негаразди , оскільки його дружила влаштовувала йому сварки . ОСОБА_4 зламав ногу , ходив на милицях , то ніби то його дружина його вдарила милицями . Їздила на роботу разом з ОСОБА_4 протягом двох років , спочатку півроку він казав , що ОСОБА_3 ідеальна дружина , але згодом у них щось трапилося , у них погіршилися відносини , коли ОСОБА_3 побила дитину . ОСОБА_4 показував їй відео , де ОСОБА_3 знущається над дитиною , тоді у них почалися сварки . Бачила відео , у якому ОСОБА_3 . б`є дитину , де вона розбиває його телефон і дитина падає , йому стає погано , а ОСОБА_3 стояла і дивилася на дитину . Знає ОСОБА_4 тільки по роботі . ОСОБА_4 показував їй відео на телефоні , яке було знято з камер відеоспостереження у будинку . На ньому було видно , як дитина падає у припадках на підлогу , ОСОБА_3 розбиває телефон , дитині стає погано , вона задихається , а ОСОБА_18 стає і дивиться , вона тягла дитину . На відео бачила , що ОСОБА_3 тягала дитину за шию по кімнаті . Спілкувалася з дитиною в автомобілі , коли батько віз дитину до няні , то дитина тоді зі слізьми на очах казала , що матір називає його «дебілом» , дитина була психологічно принижена , це було видно по ньому. Дитина сіла до автомобілю та почала плакати і казати батьку , що мати його ображає , почала жалітися на матір . Батько почав заспокоювати дитину . Це був кінець осені , було холодно , мабуть десь перед новим роком .
Свідок ОСОБА_27 пояснила , що з сім`єю ОСОБА_4 знайома дуже давно . Старший брат ОСОБА_4 був однокласником її сина . Товаришує з матір`ю ОСОБА_4 – ОСОБА_5 . Весною 2025 року ОСОБА_4 їхав з дитиною на заняття та підвозив її . ОСОБА_19 на той час вже мешкає у м. Кам`янське . Їхали та розмовляли , і ОСОБА_7 казав , що його била мама , товкала і кричала . Це було навесні 2025 року , ОСОБА_4 вже переїхав до м. Кам`янське мешкати , їздив на роботу . ОСОБА_4 з дружиною вже жили окремо . Особисто не бачила того , що ОСОБА_3 вчиняє будь-які дії щодо дитини , присутньою при цьому не була , але коли спілкувалася з ОСОБА_5 , то вона надсилала їй відео , на якому ОСОБА_3 знущається над ОСОБА_7 . Свідком того вона не була . До весни 2025 року ОСОБА_5 також жалілася постійно , що між ОСОБА_4 та дружиною є непорозуміння , ОСОБА_4 старався для дружини , а вона цього не цінить , що їй мало грошей , що у них були скандали . ОСОБА_5 давала їм гроші , говорила , що вони будують будинок .
Свідок ОСОБА_28 пояснив , що є старшим братом ОСОБА_4 . Неодноразово був свідком того , що дружина брата - ОСОБА_3 кричала на дитину , то їй все не то і не так . Це був емоційний порив . У його присутності вона неодноразово ображала ОСОБА_4 . Йому було не приємно це , але мовчав . ОСОБА_4 , щоб не скандалити , також мовчав та йшов у бік . Є військовослужбовцем , але коли був вільний , приїздив і зустрічався з ОСОБА_7 у парку і дитина висловлювалась нецензурною лайкою . ОСОБА_29 йому , що так казати не можна , але дитина казала йому , що мама так на нього каже . Це було приблизно у квітні – травні 2025 року . Одного разу був у них у гостях , при цьому ОСОБА_3 кричала на дитину , це було до весни 2025 року , і так було майже завжди , коли був у них . У будинку по АДРЕСА_2 є умови для проживання, оскільки зроблений ремонт на початку 2025 року .
Свідок ОСОБА_30 пояснив , що є братом ОСОБА_3 , є хрещеним батьком ОСОБА_7 . З ким дитині буде краще проживати не може сказати , оскільки у дитині повинні бути і батько і мати . Однак , зараз склалася ситуація , що дитина з батьком без матері . Батько не дає матері спілкуватися з дитиною . Це все сталося рік тому , коли ОСОБА_3 хотіла розлучитися з чоловіком , пішла на роботу , і вони почали сваритися , після чого все це почалося . ОСОБА_4 не давав ОСОБА_3 спілкуватися з дитиною . Вона працювала з 8.00 години до 20.00 години . Коли її не було вдома , ОСОБА_4 забирав дитину на роботу або сидів з ним вдома . А коли приїздила ОСОБА_3 і хотіла приділити час дитині , то ОСОБА_4 забирав і відвозив дитину кудись , щоб ОСОБА_3 з ним не спілкувалася . Згодом , у березні 2025 року ОСОБА_4 забрав речі і дитину і поїхав , на дзвінки не відповідав . З лютого 2025 року ОСОБА_4 почав писати на ОСОБА_3 заяви , що вона ображає його та дитину . Не був свідком того , що ОСОБА_3 . б`є дитину , вона могла сказати дитині на підвищеному тоні щось , але так само, як і ОСОБА_4 . Заробляв гроші ОСОБА_4 , а ОСОБА_3 займалася дитиною , у неї грошей не було , у зв`язку з чим у них були скандали . Дитину вона не ображала . Дізнався , що у грудні 2024 року ОСОБА_4 бив ногами меблі і зламав ногу . Приходив останній раз на новорічні свята . Після чого вони вже не спілкувалися . Був на весіллі у них свідком та є хрещеним батьком дитини , мешкати у них у квартирі . Дитина з мамою завжди була задоволеною , була веселою , оскільки ОСОБА_3 весь свій час приділяла дитині . Відносини між батьком та дитиною добрі , але дитина його побоюється , дивиться на реакцію батька . З мамою дитина відкрита , а з батьком менш відкрита . Не помічав агресивної поведінка матері чи батька відносно дитини . ОСОБА_3 давно хотіла вийти на роботу , але ОСОБА_4 не міг залишитися вдома , то були скандали , оскільки вона хотіла працювати , щоб заробляти гроші , а він казав щоб сиділа вдома . ОСОБА_3 казала , що після розлучення вихованням дитини будуть займатися разом . Не обмежувала спілкування батька з дитиною , але ОСОБА_4 вирішив , що забере дитину . Розмови про розірвання шлюбу були у них давно , але ОСОБА_4 розривати шлюб не хотів , ховав паспорт ОСОБА_3 , щоб вона не могла подати заяву на розірвання шлюбу . Влітку 2025 року ОСОБА_3 писала ОСОБА_4 повідомлення , щоб той віддав їй дитину , постійно плакала , але ОСОБА_4 подзвонив їй і сказав , щоб вона переоформила на нього будинок і машину , тоді віддасть дитину . З 24 березня 2025 року немає можливості спілкуватися з дитиною , на телефон ОСОБА_7 не відповідає . Раніше міг спілкуватися з ОСОБА_7 вільно . ОСОБА_4 на дзвінки не відповідає .
Згідно ч. 1 - 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно . Той із батьків , хто проживає окремо від дитини , зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею . Той із батьків , з ким проживає дитина , не має права перешкоджати тому з батьків , хто проживає окремо , спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні , якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини .
Згідно ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько , які проживають окремо , не дійшли згоди щодо того , з ким із них буде проживати малолітня дитина , спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом . Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків , особиста прихильність дитини до кожного з них , вік дитини , стан її здоров`я та інші обставини , що мають істотне значення .
Декларацією прав дитини , прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року , в принципу 6 проголошено , що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння . Вона повинна , коли це можливо , рости під опікою і відповідальністю своїх батьків , і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості ; малолітня дитина не повинна , крім тих випадків , коли є виняткові обставини , бути розлучена зі своєю матір`ю .
Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 8вих-20/775 від 24 жовтня 2025 року (а.с. 221 – 223 том 3 ) відібрання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька та повернення її матері без позбавлення прав , визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю та визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком не доцільним .
У правовому висновку , викладеному Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22) зазначено , що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц вказала , що положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року , ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року , про те , що в усіх діях щодо дітей , незалежно від того , здійснюються вони державними чи приватними установами , що займаються питаннями соціального забезпечення , судами , адміністративними чи законодавчими органами , першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України , тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України , розглядаючи справи , які стосуються прав дітей . У Європейській конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року , ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року № 69-V , зазначено , що предметом цієї Конвенції є у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав , надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища , при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ , що їх стосуються . Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ , що стосуються дітей , визнається розглядом сімейних справ , зокрема тих , що пов`язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності , наприклад стосовно місця проживання дітей і доступу до них .
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання . Похідний характер означає відсутність пріоритету інтересів батьків над інтересами дитини та переважність права захисту прав дитини , а тому у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини , виходячи із об`єктивних обставин кожної конкретної справи , а вже тільки потім - права батьків .
Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини , суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази , зокрема обстеження умов проживання , характеристики психоемоційного стану дитини , поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування . Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання суду , яке має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці всіх обставин в їх сукупності , оскільки не можна піддавати формалізму долю дитини , яка через те , що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися , не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства .
Об`єднана палата зауважує , що сім`я є цінною для розвитку дитини , і коли вона руйнується , батьки , які почали проживати окремо , мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те , що їй потрібно , щоб дитина зростала у благополучній атмосфері , повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу . Ситуація , в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням , потребує втручання органів державної влади , зокрема суду , з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками , які є фундаментальними для благополуччя дитини . Діти потребують уваги , підтримки і любові обох батьків та є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів . Судам слід пам`ятати , що основним суб`єктом , на якого має вплив ухвалене рішення у сімейних спорах цієї категорії , є саме дитина .
У спорах про визначення місця проживання дитини суди мають крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановити та надати належну правову оцінку всім обставинам справи , які мають значення для правильного вирішення спору, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки , місце навчання , психологічний стан тощо , а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах . До інших обставин, що мають істотне значення , можна віднести , зокрема :
- особисті якості батьків (моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини , є , зокрема , зловживання спиртними напоями , наркотичними речовинами , перебування на диспансерному нагляді , притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності) ;
- відносини , які існують між кожним із батьків і дитиною (встановлення повного чи часткового виконання батьківських обов`язків , наявність причин що впливають на виконання батьківських обов`язків ; встановлення , чи враховують мати/батько інтереси дитини , чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дитиною);
- можливість створення дитині належних умов для виховання і розвитку (наявність самостійного доходу, належних житлових умов у кожного із батьків) ;
- стан здоров`я дитини (наявність хвороб у дитини , що потребують посиленого догляду , наявність у батьків навичок щодо надання первинної медичної допомоги) ;
- стан безпеки дитини (можливість створення дитині безпечних умов для життя та розвитку) тощо .
Указане тлумачення статті 161 СК України при розгляді категорії справ , що стосуються надчутливої сфери правовідносин (оскільки йдеться не просто про спір між позивачем і відповідачем , а про долю дитини) , є сталим та однозначним у практиці Верховного Суду (див. постанови від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18, від 15 квітня 2020 року у справі № 761/35714/16-ц, від 23 жовтня 2021 року у справі № 127/17427/20 , від 08 вересня 2023 року у справі № 639/3862/20, від 28 вересня 2023 року у справі № 944/5191/19) .
Крім того , першочерговим завданням держави є забезпечення безпеки і права на життя дитини , що проголошено статтею 6 Конвенції про права дитини , а тому , розглядаючи справи про визначення місця проживання дитини з урахуванням особливостей , спричинених введенням в Україні воєнного стану, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини , судове рішення має бути спрямованим на забезпечення її безпеки і права на життя (див. постанови Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 753/572/20, від 24 травня 2023 року у справі № 127/9377/21, від 14 червня 2023 року у справі № 760/31518/21) .
Визначення місця проживання дитини з матір`ю не позбавляє позивача батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків , що мають усвідомлювати обоє з батьків , спір між якими вирішено судом . При істотній зміні обставин сторони мають право ініціювати визначення іншого порядку фізичної опіки щодо дитини .
Відповідно до статті 16 Гаазької Конвенції 1980 року після одержання повідомлення про незаконне переміщення або утримування дитини відповідно до статті 3, судові або адміністративні органи Договірної держави , на територію якої була переміщена дитина , або на території якої вона утримується , не будуть вирішувати по суті питання про піклування доти , поки не буде визначено , що дитина не повинна бути повернута відповідно до цієї Конвенції або поки заява не подана відповідно до цієї Конвенції протягом розумного періоду часу після одержання повідомлення .
Вказана норма обмежує юрисдикцію виключно органів держави , на територію якої дитину переміщено , а не держави , із якої було дитину переміщено .
Згідно зі статтею 19 Гаазької Конвенції 1980 року ніяке рішення , прийняте відповідно до цієї Конвенції , щодо повернення дитини , не розглядається як встановлення обставин будь-якого питання про піклування .
У свою чергу нормами чинного законодавства України не передбачено імперативної умови про те , що перебування дитини за межами України є підставою для відмови у задоволенні позову про визначення місця проживання такої дитини .
Більше того , зважаючи на положення міжнародних договорів щодо збереження юрисдикції судів України у питаннях батьківської відповідальності , очевидним є можливість вирішення справи про визначення місця проживання дитини саме національними судами .
Таким чином , сама по собі обставина проживання дитини за кордоном (незалежно від того чи вивезена дитина за кордон до звернення до суду з позовом про визначення місця її проживання чи після) не впливає на вирішення судами України спору про визначення місця її проживання .
Проживання дитини за кордоном не є самостійною підставою для відмови у позові про визначення місця проживання такої дитини разом з одним з батьків в Україні , а факт повернення дитини в Україну не є передумовою для вирішення спору між батьками про визначення місця проживання такої дитини.
Згідно протоколу зустрічі батьків дитини , родичів або фізичних осіб , які мають емоційний зв`язок з дитиною № 1 Центру соціальних служб міської ради Шяуляй від 19 листопада 2025 року вбачається , що 19 листопада 2025 року у присутності координатора догляду ОСОБА_31 , з 16.32 години по 17.32 годину була зустріч ОСОБА_6 з матір`ю ОСОБА_32 . Опис зустрічі : мама намагається зацікавити та зайняти дитину . ОСОБА_7 спілкується з мамою мляво , більш мовчазний . ОСОБА_33 розпитує хлопчика про навчання , відвідування гуртків , вільний час . ОСОБА_7 включився в розмову , він активний , жвавіший . ОСОБА_33 принесла хлопчику ласощі : сік , солодощі , іграшки та светр . ОСОБА_34 зустрічі позитивний . ОСОБА_7 розслабився , розповів про свої враження в школі та вдома . ОСОБА_7 охоче показав мамі свої підручники , зошити , шкільне приладдя . Тон спілкування грайливий , хлопчик цікавиться новими іграшками , ділиться спогадами з життя в Україні . ОСОБА_7 з мамою розглядали фотографії на своїх мобільних телефонах , а ОСОБА_7 весело їх коментував . Емоційний зв`язок між матір`ю та сином непорушний ( а.с. 210 том 4 ) .
Згідно довідки про відвідування учня № MDP-80(3.21) від 3 грудня 2025 року ( а.с. 37 том 5 ) вбачається , що ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався у 1 класі Шяуляйської гімназії «Сантарвес» з 1 вересня 2025 року . 24-28 листопада 2025 року учень не відвідував школу через хворобу . З 1 грудня 2025 року учень не з`являється до школи , причина невідома , класний керівник не може зв`язатися з опікуном ОСОБА_36 .
Згідно Розпорядження мера міста Шяуляйського самоврядування від 2 грудня 2025 року ( а.с. 27 том 5 ) , скасовано тимчасову опіку (піклування) над ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була призначена в сім`ї ; визнано таким , що втратив чинність , розпорядження мера міста Шяуляйського самоврядування від 10 липня 2025 року № М-1041 «Про встановлення тимчасової опіки над ОСОБА_37 » .
Згідно ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно , без згоди другого з батьків чи інших осіб , з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина , або дитячого закладу (установи) , в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина , змінить її місце проживання , у тому числі способом її викрадення , суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання . Дитина не може бути повернута лише тоді , коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так , що повернення суперечить її інтересам .
Згідно ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те , щоб малолітня дитина проживала з ними . Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи , яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду . Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них , якщо буде встановлено , що це суперечить її інтересам .
Притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за вчинення домашнього насильства психологічного характеру щодо малолітньої дитини і в цій частині доводи сторони відповідача за первісним позовом про вирішальність цих доказів при визначенні місця проживання малолітньої дитини , суд оцінює разом з іншими дослідженими доказами по справі , не надаючи їм перевагу над іншими доказами . При цьому суд враховує сталі соціальні зв`язки , місце навчання малолітньої дитини , наявність друзів , однокласників , відвідування гуртків у м. Дніпро , а також подальшу поведінку сторін . Батько дитини самовільно змінив місце проживання , місце навчання дитини , сприяв вивезенню дитини за кордон своєю матір`ю. Відповідачі за первісним позовом позбавили можливості матір спілкуватися і виховувати малолітню дитину . Подальша поведінка ОСОБА_3 , яка розшукувала дитину тривалий час в Україні та за кордоном , її зустрічі з сином у м. Шауляй , свідчать стійкий емоційний зв`язок малолітньої дитини з матір`ю , що також підтверджується письмовими доказами та відеодоказами . Суд вважає , що неодноразові зміни місця проживання та місця навчання малолітньої дитини за нетривалий період часу свідчать про переховування дитини від матері і не враховують найкращі інтереси дитини , не сприяють її гармонічному розвитку та належному вихованню . Фактично виховує з травня 2025 року мати відповідача за первісним позовом ОСОБА_5 , що позбавляє матір можливості виховання і спілкування з дитиною.
Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 8 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив , що згідно з усталеною прецедентною практикою суду , взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того , що вони постійно перебувають разом , становить важливий елемент сімейного життя , тому національні заходи , що перешкоджають реалізації такого почуття , дорівнюють втручанню у право , яке перешкоджають реалізації такого почуття , дорівнюють втручанню у право , яке захищається статтею 8 Конвенції .
Європейський суд з прав людини зауважує , що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу , що може спричинити розрив сімейних зв`язків , вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися . Проте необхідно пам`ятати , що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими .
Оцінивши усі докази в їх сукупності , керуючись внутрішнім переконання , що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи , враховуючи факт того , що батько дитини самовільно без дозволу матері змінив місце проживання дитини , враховуючи факт того , що дитина втрачає сімейні зв`язки з матір`ю , у силу свого віку має відчувати материнську любов та турботу , суд приходить до висновку , що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, відмовивши у задоволенні зустрічних позовних вимог .
Таким чином , суд вважає , що відібрання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , та повернення його матері ОСОБА_3 за місцем проживання : АДРЕСА_1 , буде відповідати найкращому забезпеченню інтересів дитини .
Тому , в інтересах дитини , з урахуванням його віку , ставлення до батьків , суд вважає необхідним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_3 за місцем її проживання : АДРЕСА_1 .
При розподілі судових витрат суд враховує , що первісний позов задоволено у повному обсязі , відмовлено у задоволенні зустрічного позову , тому судові витрати понесені позивачкою ОСОБА_3 підлягають стягненню з відповідача , а судові витрати ОСОБА_4 не підлягають відшкодуванню .
Керуючись ст. 19 , 157 , 160 , 161 , 162 , 170 СК України , ст. 10 , 19 , 81 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_3 , місце проживання : АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , до ОСОБА_4 , місце проживання : АДРЕСА_2 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , місце проживання : АДРЕСА_3 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_3 , третя особа – Орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради , місцезнаходження : м. Дніпро , проспект Сергія Нігояна , 77 , ідентифікаційний код юридичної особи : 37274548 , Служба у справах дітей Кам`янської міської ради , місцезнаходження м. Кам`янське , проспект Свободи , 2/1 , ідентифікаційний код юридичної особи : 23928331 , про визначення місця проживання дитини , відібрання дитини та повернення її матері задовольнити повністю .
Відібрати малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , повернути малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_3 за місцем проживання : АДРЕСА_1 .
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_3 , за місцем її проживання : АДРЕСА_1 .
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи : Орган опіки та піклування Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради , Служба у справах дітей Кам`янської міської ради , про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини відмовити .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 2785 гривень 66 копійок .
Допустити негайне виконання рішення в частини відібрання дитини і повернення її матері ОСОБА_3  .
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба