Справа № 127/36527/25 
Провадження № 23-з/801/24/26

Доповідач: Войтко Ю. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Вінницького апеляційного суду Войтко Ю. Б., розглянувши заяву  ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2026 року, ухваленої у цій справі, в порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ст.122-4 КУпАП, 

встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2026 року визнано ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 і ст. 122-4 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень. 
25 лютого 2026 року постановою Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , залишено без задоволення. Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 та статтею 124 КУпАП, залишено без змін.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 02 березня 2026 року заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Вінницького апеляційного суду від 25 лютого 2026 року за нововиявленими обставинами у цій справі повернуто заявнику.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 19 березня 2026 року заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Вінницького апеляційного суду від 25 лютого 2026 року за нововиявленими обставинами у цій справі повернуто заявнику.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 01 квітня 2026 року заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2026 року та постанови Вінницького апеляційного суду від 25 лютого 2026 року за нововиявленими обставинами у цій справі повернуто заявнику.
09 квітня 2026 року до Вінницького апеляційного повторно надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2026 року, ухваленої у справі про адміністративне правопорушення, в порядку передбаченому КУпАП. 
У цій заяві ОСОБА_1 , посилаючись на положення статей 8, 55, 62, 129 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 247, 251, 252, 280, 293 КУпАП, а також аналогію закону, передбачену Главою 34 КПК України, просить скасувати постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2026 року, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Також просить викликати та допитати як свідків: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інспектора Носуліча В. О. для підтвердження обставин, викладених у цій заяві.
Заяву мотивовано тим, що нововиявленими обставинами у цій справі є: факти фальсифікації доказової бази (диктування номера ТЗ поліцейським), що було визнано потерпілим ОСОБА_2 під присягою 31.03.2026; інтелектуальний підлог у постанові суду (посилання на відеодокази, які фізично відсутні в матеріалах справи згідно з арк. 1; наявність свідчень реального водія ( ОСОБА_3 ), яка визнала провину під страхом кримінальної відповідальності.
Заявник вважає, що наявність сукупності таких обставин свідчить, що постанова від 25.02.2026 була винесена на підставі неповних та недостовірних даних. Це створює «розумний сумнів», який згідно з практикою ЄСПЛ та статтею 62 Конституції України має тлумачитися на його користь.
Зауважує, що частиною другою статті 4 Протоколу № 7 до Конвенції прямо передбачає можливість відновлення провадження не лише за наявності нововиявлених фактів, а й у разі виявлення суттєвих недоліків у попередньому судовому розгляді, які могли вплинути на результати справи.
Посилання суду апеляційної інстанції у постанові від 25.02.2026 на докази (відеодиски), які відсутні в матеріалах справи згідно з внутрішнім описом (арк. 1), та ігнорування свідчень алібі ОСОБА_3 , заявник вважає саме такими суттєвими недоліками, що вимагають негайного відновлення провадження задля дотримання принципів верховенства права та справедливості.
Дослідивши вказану заяву, апеляційний суд дійшов до висновку, що вона підлягає поверненню заявнику, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Право на оскарження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується встановленням у нормах КУпАП порядку і строків подачі скарг на рішення посадових осіб, у тому числі й судів.
Главою 24 КУпАП закріплено інститут оскарження постанов у справах про адміністративні правопорушення, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників провадження.
Право особи на оскарження в апеляційному порядку постанови судді у справі про адміністративне правопорушення визначено статтею 294 КУпАП.
КУпАП не встановлює заборони або обмеження в реалізації права на оскарження до суду судових рішень у справах про адміністративні правопорушення, а навпаки, визначає процедуру оскарження судових рішень, яка у цій справі дотримана та реалізована ОСОБА_1 шляхом подання апеляційної скарги на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2026 року, яка була залишена без задоволення постановою Вінницького апеляційного суду від 25 лютого 2026 року.
Отже національними судами України у цій справі виконано положення статті 13 Конвенції «Про захист прав людини та основоположник свобод» щодо права особи на ефективний засіб юридичного захисту.
Іншого порядку перегляду судових рішень апеляційною інстанцією по справах про адміністративні правопорушення (в тому числі за нововиявленими обставинами) чинним законодавством не передбачено. 
Застосування аналогії права в даному випадку є неприйнятним, оскільки це порушувало б загальні принципи судочинства, зокрема принцип правової визначеності.
Так само нормами КПК України не передбачено можливості перегляду за нововиявленими обставинами судових рішень у справах про адміністративні правопорушення. Більше того, за змістом статті 463 КПК України навіть у межах кримінальних проваджень заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку, а не до суду вищої інстанції.
У заяві про перегляд постанови за нововиявленими обставинами від 09.04.2026 ОСОБА_1 просить переглянути та скасувати постанову Вінницького міського суду від 23.01.2026, якою його визнано винним за ст. 124 та ст.122-4 КУпАП, та закрити провадження у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (п. 1 ст. 247 КУпАП).
Оскаржувана постанова набрала законної сили, оскільки її перегляд був здійснений суддею апеляційного суду, за результатами якого постановою Вінницького апеляційного суду від 25 лютого 2026 року апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2026 залишено без змін.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України). Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, невід`ємно притаманний праву Конвенції про захист прав людини та основних свобод і праву Європейського Співтовариства: право на справедливий розгляд в суді, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін.
У рішення ЄСПЛ у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04, п.п. 33-34) Суд звернув увагу на, те що принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою- домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини. («Нікітін проти Р.» (Nikitin v. R.), заява №50178/99, п. 57; «Савінський проти України» (Savinskiy v. Ukraine), заява № 6965/02, п. 23).
Рішення ЄСПЛ у справі «Желтяков проти України» (заява № 4994/04, п.п. 42-43) Суд повторює, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів («Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], заява № 28342/95, п. 61-62). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру («Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52).
Отже положеннями статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута лише в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Порядок перегляду постанови по справі про адміністративне правопорушення у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом визначено у главі 24-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до частини другої статті 297-1 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута з підстави встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні судом справи про адміністративне правопорушення.
Тобто, Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено лише один виняток, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути переглянута у Верховному Суді.
З огляду на викладене, апеляційний суд не знаходить підстав для прийняття заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2026 року, ухваленої у справі про адміністративне правопорушення, в порядку передбаченому КУпАП.
Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, 

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 23 січня 2026 року повернути заявнику.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду     Ю. Б. Войтко