Головуючий у суді першої інстанції: Осіпенко Л.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 753/8118/25
провадження № 33/824/1134/2026

13 лютого 2026 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Шкоріна О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Даниленко Тетяни Іванівни на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року, -
В С Т А Н О В И В:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Також постановою суду стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп. 
Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 5 квітня 2025 року о 19 год. 44 хв. керував автомобілем марки «Mercedes-Benz S350L», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення координації рухів, тремтіння пальців рук). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та у лікаря нарколога, водій відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Даниленко Т.І. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення просила постанову суду скасувати, а справу щодо ОСОБА_1 провадженням закрити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Звернула увагу суду на те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського розпочинається вже після зупинки автомобіля, коли транспортний засіб перебував на місці та не рухався. Отже, керування транспортним засобом ОСОБА_1 на відео не зафіксовано, а відтак підстав стверджувати, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння немає. Також скаржиться на те, що судом першої інстанції не враховано той факт, що відеозапис, долучений до матеріалів адміністративної справи, в порушення вимог п.5 Розділу ІІ Інструкції № 28/32999 від 11 січня 2019 року є небезперервним, складається з окремих фрагментів, містить фрагменти відео, які не стосуються обставин справи, зокрема, перебування працівника поліції під час оформлення адміністративного матеріалу в магазині. Крім того, посилаючись на положення наказу МВС України від 07.11.2015 № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», стверджувала, що оскільки ОСОБА_2 є капітаном поліції, то не може бути залучений в якості свідка у даній справі. І саме з цих підстав його показання викликають сумніви в неупередженості. Пояснення інших свідків -  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які перебували безпосередньо на місці пригоди, у справі відсутні, хоча посилання на них містяться в описі справи. Пояснення цих свідків судом також не враховано під час розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Даниленко Т.І., яка підтримали апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильним. 
Всупереч доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 , порушення останнім вимог п. 2.5. ПДР України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується зібраними у справі та дослідженими судом доказами, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а саме, протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 291895, направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та відеозаписом з нагрудної боді-камери поліцейського. 
Дійшовши висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно виходив із сукупності наведених вище та досліджених в судовому засіданні доказів, що підтверджують факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.
Доводи захисника Даниленко Т.І. щодо відсутності доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 , є безпідставними. Так, з відеозапису долученого до матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи за кермом автомобіля з заведеним двигуном спілкується з водієм іншого автомобіля щодо відшкодування йому збитків, завданих ним внаслідок ДТП. 
Сам же ОСОБА_1 не заперечував факту керування ним транспортним засобом і в апеляційному суді пояснив, що ДТП сталася через потрапляння в яму, після чого він був змушений зупинитись у зв`язку з пошкодженням колеса. 
Наведені пояснення ОСОБА_1 в сукупності з дослідженим відеозаписом свідчать про достовірність встановленого судом факту керування ним транспортним засобом в день вчинення ДТП, та спростовують доводи сторони захисту про відсутність відповідних доказів.
Також, на переконання суду, доведеним є факт відмови ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, з дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.
Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, вищезазначених Інструкції і Порядку, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Поліцейськими означені вимоги закону дотримано, факт відмови ОСОБА_1 зафіксовано технічним записом відеозапису - нагрудною камерою поліцейського.
Твердження в апеляційній скарзі про необхідність фіксації відмови особи від огляду на стан алкогольного сп`яніння двома свідками є необґрунтованими. Такої вимоги чинне законодавство не містить, наявність свідків є обов`язковою виключно у випадку неможливості фіксації фактів адміністративного правопорушення технічним засобом. 
Критично оцінює суд також доводи захисника про те, що відеозапис з нагрудної камери працівника поліції не містить безперервної фіксації події. На долученому до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписі зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів та у закладі охорони здоров`я. Надані до суду відеозаписи з нагрудної камери поліцейського містять необхідні фактичні дані, які підтверджують подію адміністративного правопорушення. 
Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема алкогольного сп`яніння, є самостійною підставою для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Посилання захисника на те, що показання свідка ОСОБА_5 є упередженим, оскільки він є працівником поліції? суд вважає безпідставними. Так, засвідчуючи , що свідок ОСОБА_5 посадових обов`язків не виконував, оформленням адміністративного матеріалу не займався, а відтак його пояснення є допустимими як доказ у даній справі. Обіймання ним посади в правоохоронних органах не свідчить автоматично про упередженість його пояснень як взагалі, так і щодо ОСОБА_1 зокрема.
Доводи захисника Даниленко Т.І. щодо відсутності в матеріалах адміністративної справи письмових пояснень свідків, попри їх зазначення у внутрішньому описі документів, не заслуговують на увагу. Невідповідність між описом справи та фактично наявними документами свідчить про допущення технічної помилки під час формування матеріалів, що має формальний характер і не впливає на повноту дослідження доказів та встановлення обставин правопорушення. Така описка не спростовує зібраних у справі доказів і не ставить під сумнів обґрунтованість висновків суду щодо вини ОСОБА_1 .
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставилось питання в апеляційній скарзі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Відтак, неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено. 
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова Дарницького районного суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником Даниленко Тетяною Іванівною, на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її ухвалення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Шкоріна