1	Справа № 335/10321/25  2/335/697/2026 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року        м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді Сиротенко В.К., за участю секретаря судового засідання - Кумер А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області в інтересах дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

15.10.2025 Виконавчий комітет Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області звернувся до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою в інтересах дитини ОСОБА_1 до відповідачки ОСОБА_2 , в якій просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_1 та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідними доказами, доданими до позовної заяви. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2025 справу розподілено та передано для розгляду судді Сиротенко В.К.
Ухвалою судді від 22.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 12.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 
У судові засідання відповідача не з`являвся. Про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлявся належним чином відповідно до законодавства.
За приписами ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи, що за відомостями УДМС у Запорізькій області зареєстроване місце проживання відповідача знаходиться на тимчасово окупованій території України, а також відсутність відомостей в Єдиній інформаційній системі соціальної сфери про реєстрацію відповідача як ВПО, судом було розміщено оголошення про виклик ОСОБА_2 у судові засідання. 
12.01.2026 від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. Також в заяві зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
У судовому засіданні 05.03.2026 судом розглянуто справу по суті та ухвалено рішення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення за відсутності учасників справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 08.05.2008 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кам`янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 . Батьки: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 .
При цьому, з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України за №00046966113 від 13.09.2024 вбачається, що відомості про батька дитини - ОСОБА_3 , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 звернулася до Благодійної організації «Благодійний фонд «ДИТЯЧА ОСЕЛЯ «НАДІЯ» із заявою від 14.01.2021 про надання допомоги та влаштування до БО «Благодійний фонд «ДИТЯЧА ОСЕЛЯ «НАДІЯ» свого сина - ОСОБА_1 , в якій просить у зв`язку з настанням важких життєвих обставин та необхідності у допомозі влаштувати дитину до фонду та надати допомогу у вигляді денного догляду та надання інших послуг догляду із забезпеченням проживання.
Відповідно до листа ГУНП в Запорізькій області за вих. №5244/80/01-2025 від 06.09.2025, надісланого на звернення Служби (відділу) у справах дітей Виконавчого комітету Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області щодо надання інформації про місце перебування ОСОБА_2 , повідомлено, що в ході відпрацювання встановлено, що ОСОБА_2 державний кордон території України не перетинала та не виїжджала з тимчасово окупованої території України. Також на встановлений контактний телефон дитини - ОСОБА_1 було надіслано повідомлення з питанням про місце його проживання, та чи підтримує він зв`язок зі своєю матір`ю ОСОБА_2 . ОСОБА_5 повідомив, що він проживає в Німеччині, місто Герфорд та з матір`ю ОСОБА_2 не спілкується, контактів не має. 
З листа БО «Благодійний фонд «ДИТЯЧА ОСЕЛЯ «НАДІЯ» за вих. №87 від 29.09.2025, надісланого на адресу Служби (відділу) у справах дітей Виконавчого комітету Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був влаштований 14.01.2021 до Служби (відділу) у справах дітей Виконавчого комітету Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області по заяві матері. З того часу матір ОСОБА_5 ніяк не контактувала з сином і не приймала жодної участі у його житті. У грудні 2023 року ОСОБА_5 був вилучений місцевими німецькими службами і проживає у місцевому закладі. З цього закладу теж надійшла інформація, що ОСОБА_5 не підтримує жодного контакту з матір`ю і вона не приймає участі у його житті.
Відповідно до рішення Дільничного суду м. Герфорд від 20.11.2024 у справі 14 F 855/24 встановлено опіку над дитиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Опікуном обрано округ Герфорд.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування, затвердженого розпорядженням начальника Кам`янсько-Дніпровської міської військової адміністрації №125-р від 03.10.2025, комісія з питань захисту прав дитини дійшла висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно з ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»).
Із роз`яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008 року) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження аргументи позову щодо ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Суд прийшов до висновку про необхідність застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, якою передбачено, що батько, матір можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Суд прийшов до такого висновку, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що матір дитини - ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: покинула дитину, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. 
Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 у відношенні її неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки остання тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків.
Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.
Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).
З урахуванням встановлених судом обставин, наданих доказів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь опікуна (піклувальника) чи установи, під опікою яких буде перебувати дитина, на її утримання аліменти у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку щомісячно, від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно з ст. 430 ЦПК України, стягнення аліментів за один місяць підлягає зверненню до негайного виконання.
Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивачем заявлено дві вимоги майнового та немайнового характеру, а саме: стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав.
У зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі та тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави в розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 80, 81, 82, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Виконавчого комітету Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області в інтересах дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав по відношенню до дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь особи або установи, яка буде здійснювати піклування та опіку над дитиною, аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.10.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивач: Виконавчий комітет Кам`янсько-Дніпровської міської ради Василівського району Запорізької області, код ЄДРПОУ 04526928, юридична адреса: Запорізька обл., м. Кам`янка-Дніпровська, вул. Каховська, буд. 98; фактична адреса: м. Запоріжжя, вул. Дмитра Апухтіна, каб. 4.1.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення виготовлено 18.03.2026 року.

Суддя          В.К. Сиротенко