Справа №: 671/376/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

30 березня 2026 року Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Ніколової С.В.
при секретарі судового засідання Хрупайло Т.В.
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В лютому 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ “Споживчий центр”) звернулось в суд з позовом ОСОБА_1 про стягнення 5940 грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором № 01.03.2024-100003673 від 01.03.2024 року. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі – 3000 грн. на строк, вказаний в заявці, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти). Відповідно до умов кредитного договору № 01.03.2024-100003673 від 01.03.2024 року позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 01.03.2024 року; сума кредиту: 3000 грн. 00 коп.; строк кредиту- 42 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 14.03.2024 року. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/ строку договору не передбачена. Процентна ставка "Стандарт" – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 0 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Пунктом 3.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позичальник зобов`язується не використовувати кредит для участі в азартних іграх та не перераховувати Кредит на рахунки організаторів азартних ігор. Відповідно до п. 4.1. Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-62XX XXXX-7228. Відповідач підписав електронним цифровим підписом пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту та отримав на свій рахунок кошти в сумі 30000 грн. Проте, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконувала належним чином, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 5940 грн., що складається з: тіла кредиту в розмірі 30000 грн.; процентів в розмірі 2940 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість, а також судовий збір в розмірі 2662 грн. 40 коп.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, яка про час, місце та дату судового засідання повідомлена відповідно до вимог ЦПК України, в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала. Тому згідно вимог ст. 280 ЦПК України за письмовою згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи. 
Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.
Згідно з ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що 01.03.2024 року між ТОВ “Споживчий центр” та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір Кредитний договір (оферти) № 01.03.2024-100003673 (далі - договір), шляхом подання відповідачем заявки, яку вона підписаа електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, погодившись із умовами пропозиції про укладення кредитного договору (офертою) щодо надання їй кредитних коштів.
Відповідно до п.-п. 2-9 заявки на надання кредиту, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) встановлено такі умови: - сума кредиту становить 30000 грн. 00 коп., - строк кредиту - 42 днів, дата повернення кредиту - 11.04.2024 року; - сплата процентів за фіксованою незмінною процентною "стандарт" – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 0 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів; розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; - сплата процентів за фіксованою незмінною процентною ставкою "економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". 
Заявку від 01.03.2024 року, пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), інформаційне повідомлення позичальника ОСОБА_1 підписала одноразовим ідентифікатором Е316 (а.с. 13- 18).
На виконання умов договору позивач виплатив відповідачу в системі LIQPAY кредит в сумі 3000 грн., що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк від 01.03.2024 року №2432226041 (а.с. 28).
Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованності за кредитним договором №01.03.2024-100003673 від 01.03.2024 року, що надана позивачем, заборгованість відповідача становить 5940 грн. 00 коп., з яких 3000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту, 2940 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками, що нараховані за період 42 дні із 01.03.2024 року по 11.04.2024 року (а.с. 19).
Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному договором. Однак, відповідач не виконала свого обов`язку щодо повернення наданого їй кредиту в строки, передбачені кредитним договором.
Згідно з ст. ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України “Про електронну комерцію”.
Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України “Про електронну комерцію”, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ст. 12 Закону України “Про електронну комерцію”, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Оскільки між сторонами укладено кредитний договір № 01.03.2024-100003673 від 01.03.2024 року, відповідач отримала кредитні кошти, проте свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, тому наявна заборгованість за кредитним договором у сумі 5940 грн. 00 коп., з яких 3000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту, 2940 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками підлягає стягненню з відповідача.
Враховуючи викладене, з ОСОБА_1 на користь ТОВ “Споживчий центр” підлягає стягнення заборгованність за кредитним договором №01.03.2024-100003673 від 01.03.2024 року в розмірі 5940 грн. 00 коп., з яких 3000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту, 2940 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позовні вимоги, покладає судові витрати на відповідача та стягує з неї на користь позивача 2662 грн. 40 коп. судового збору.
Керуючись ст. ст. 4, 526, 530, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 49, 76-81, 95, 128, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :
Позов задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Споживчий центр” заборгованість за кредитним договором №01.03.2024-100003673 від 01.03.2024 року в розмірі 5940 грн. 00 коп., з яких 3000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту, 2940 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками, а також судовий збір в сумі 2662 грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про сторін: позивач: товариство з обмеженою відповідальністю “Споживчий центр”, код ЄДРПОУ 37356833, місце знаходження: вул.Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032; відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення складено 30 березня 2026 року.

Суддя: