ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2026	м. Дніпро	Справа № 904/6125/25	

За позовом Військової частини НОМЕР_1  
до Фізичної особи-підприємця Кутенкова Максима Вікторовича 
про стягнення боргу
Суддя Юзіков С.Г.
Без участі представників сторін
СУТЬ СПОРУ:
Позивач просить стягнути з Відповідача штрафні санкції в розмірі 23 173,97 грн. за Договором поставки № 62 від 09.04.2025 та судові витрати, мотивуючи несвоєчасним виконанням зобов`язань з поставки за Договором про закупівлю №62 від 09.04.2025.
Господарський суд Дніпропетровської області 24.11.2025 відкрив провадження у справі №904/6125/25 та призначив її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами. Заперечень щодо порядку розгляду справи від сторін не надходило. Судом зобов`язано: Відповідача, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заява; Позивача, протягом 5 днів з дня одержання відзиву, надати відповідь на відзив.
Відповідач про розгляд справи повідомлявся належно на адресу вказану в позові та ЄДР, хоча на адресу суду повернулося поштове відправлення №R067045379199 з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". 
Відповідно до ч. 7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. 
Пунктом 5 ч.6 ст. 242 ГПК України визначено, що днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази (ч.1 ст. 232 ГПК України).
Крім того, частиною 6 ст. 6 ГПК України передбачено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
В ході розгляду даної справи Господарським судом Дніпропетровської області, відповідно до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. 
Всупереч пропозицій суду, викладених в ухвалі від 24.11.2024, Відповідач відзив на позовну заву не надав, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами.
Судом досліджено надані до матеріалів справи докази.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -
ВСТАНОВИВ:
09.04.2025 Позивач (Покупець) та Відповідач (Постачальник) уклали Договір про закупівлю №62, за п. 1.1 якого Постачальник передає у власність Покупця, а Покупець оплачує товар (далі – товар), що визначений в асортименті та за ціною, яка зазначена у специфікації, що є невід`ємною частиною договору про закупівлю на умовах визначених зазначеним Договором.
Відповідно до умов Договору про закупівлю № 62 від 09.04.2025:
3.1. Ціна цього Договору становить 224 990,00 грн. без ПДВ... 
4.1. Розрахунки проводяться шляхом оплати Покупцем протягом одного місяця після отримання товару за місцем поставки, вказаним Покупцем у п.5.2. даного договору, отримання накладної, товарно-транспортної накладної, підписання Сторонами акту прийому- передачі.
5.1. Строк (термін) поставки (передачі) товару: до "30" травня 2025;
7.4. За недотримання строків поставки Товару Постачальником, Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1 % від несвоєчасно поставлені товари за кожен прострочений день, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків ненаданих послуг.
10.1. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до "01" грудня 2025, але в будь-якому разі до повного виконання договірних зобов`язань.
29.05.2025 Сторони підписали додаткову угоду № 1 до Договору, якою внесли зміни до п. 5.1 Договору: 
Строк (термін) поставки (передачі) товару: до 27 червня 2025.
Відповідач поставив товар на суму 224 990,00 грн., що підтверджується актом прийому-передачі товару від 31.07.2025, тобто з прострочкою 33 календарних дні.
04.08.2025 Позивач направив Відповідачеві претензію щодо сплати пені протягом 10 календарних днів з дня отримання даної претензії, у зв`язку з прострочкою виконання зобов`язання.
За твердженням Позивача, зазначена претензія залишена Відповідачем без задоволення.
Посилаючись на неналежне виконання Відповідачем договірних зобов`язань Позивач, посилаючись на п. 7.4 Договору, нарахував пеню 23 173,97 грн. за період з 28.06.2025 по 30.07.2025.
Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметами спору у даній справі.
Предметом доказування в даній справі є факт несвоєчасного виконання договірних зобов`язань, обґрунтованість стягуваних сум.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 611 ЦК України встановлено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не заперечував і не спростував.
Перевіривши доводи і докази Позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд погоджується з Позивачем.
Так, у п. 3.1. Договору, сторони узгодили, що ціна цього договору становить 224 990,00 грн.
В додатковій угоді № 1 від 29.05.2025 до Договору Сторони погодили внесення змін до п. 5.1 Договору, а саме строк (термін) поставки (передачі) товару: до 27 червня 2025р.
Однак, Відповідач порушив свої зобов`язання за Договором та не поставив товар у встановлені строки, поставка відбулася 31.07.2025, що підтверджується актом прийому-передачі товару на суму 224 990,00 грн. 
Відтак, прострочка поставки товару тривала з 28.06.2025 по 30.07.2025.
04.08.2025 Позивач направив Відповідачеві претензію щодо сплати пені у зв`язку з прострочкою поставки товару.
На підставі п. 7.4 Договору Позивач нарахував пеню в розмірі 0,1% від вартості несвоєчасно поставленого товару в розмірі 23 173,97 грн. за період з 28.06.2025 по 30.07.2025.
Перевіривши розрахунки Позивача, за допомогою "Юридична інформаційно-пошукова система "Законодавство", суд встановив, що розрахунки пені проведено правильно. 
Беручи до уваги надані докази (Договір, додаткову угоду до Договору, акт прийому-передачі товару, претензію), відсутність заперечень Відповідача щодо прострочки поставки товару, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими. 
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, до стягнення належить 23 173,90 грн. пені.
Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати у справі слід покласти на Відповідача. 
Керуючись ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з Фізичної особи – підприємця Кутенкова Максима Вікторовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) 23 173 грн. 97 коп. – пені, 3028 грн. 00 коп. - судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України. 

Суддя С.Г. Юзіков