ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

30 березня 2026 року	Справа №160/1811/26 	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача 2: Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування довідки, визнання протиправними та скасування наказів в частинах,-
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач-1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), відповідача 2: Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач-2, ВЧ НОМЕР_1 ), в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати довідку Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) від 20 січня 2026 року щодо визнання придатним до військової служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 січня 2026 року «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» в частині, що стосується ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині про зарахування до особового складу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що підставою звернення до суду стали протиправні рішення ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ), які виразились у порушені процедури оформлення призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, порушені порядку організації медичного огляду для визначення придатності до військової служби, а також порушення порядку відправлення на військову службу до місця проходження військової служби. Зауважив, що 20 січня 2026 року, близько 09:00 год. він був зупинений в м.Дніпро працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ) та після перевірки документів, був примусово доставлений до АДРЕСА_1 , де без дотримання жодних правових процедур, без складання жодних правових документів, без присутності співробітників поліції, примусово утримувався до 18:00 годин. Вважає, що посадові особи які представилися співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 протиправно зупинили та обмежили його право на пересування без його згоди, не надали можливості використати право на професійну правничу допомогу/ адвоката при спілкуванні з ним; примушували давати показання або пояснення щодо себе, відібрали мобільний телефон, у зв`язку з чим позивач не мав можливості зв`язатись з рідними та повідомити про злочин. 20 січня 2026 року, о 18:00 годин позивач був відправлений до військової частини НОМЕР_1 , в наслідок чого був позбавлений можливості зібрати свої речі, документи, повідомити своїх рідних. Крім того позивач вважає, що йому була проведена формально військово-лікарська комісія, оскільки він страждає на захворювання мозку, серця та хребта, але будь-які обстеження профільними лікарями не проводилися і до лікарів його не доставляли, що є порушенням Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №402. Окремо зазначив, що ним подана скарга до Регіональної військово-лікарської комісії щодо не проходження ВЛК та не врахування хвороб, які він має.
Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив вжити заходи щодо забезпечення адміністративного позову шляхом заборони військовій частині НОМЕР_1 в особі його посадових осіб вчиняти будь-які дії щодо переміщення ОСОБА_1 з військових підрозділів, в яких військовослужбовці проходять базову загально військову підготовку, до інших військових частин та підрозділів з метою проходження військової служби до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі щодо оскарження протиправних дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 року у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
02.02.2026 року через систему "Електронний суд" до суду від представника відповідача-1 надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він не погоджується з позовними вимогами та просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що 20.01.2026 року військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_5 діяли на підставі наказів коменданта Дніпровського району, начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 та проводили заходи з оповіщення військовозобов`язаних про необхідність явки до ТЦК та СП для уточнення облікових даних, проходження військово-лікарської комісії, і подальшого призову на військову службу під час мобілізації. Оскільки позивач є особою, що підлягає призову на військову службу під час мобілізації, йому було про це повідомлено та запропоновано проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення облікових даних та проходження військово-лікарської комісії, на що він надав згоду. Мобільний телефон та інші особисті речі ОСОБА_1 весь цей час знаходились у нього. В той же день - 20.01.2026 року, позивачем було пройдено військово-лікарську комісію, за наслідками якої його визнано придатним до військової служби під час мобілізації. Оскільки у встановленому законом порядку він не заброньований, а також не має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, прийнято рішення про призов його на військову службу під час мобілізації. У можливості спілкування з працівниками РТЦК, іншими відвідувачами РТЦК позивач обмежений не був. Будь-яких заходів психологічного чи фізичного впливу з боку працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 до ОСОБА_1 не застосовувалось. Лікарі, які є членами ВЛК є незалежні особи і приймають рішення використовуючи виключно знання та професійні навики, діють в рамках відповідних нормативно правових-актів. На думку відповідача-1, висновки надані ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 є незалежні і абсолютно законні, а підстави для задоволення позову відсутні.
Відповідно до ч. 5 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до п. 37 підрозділу 2 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.
Відповідно до п. 17 підрозділу 1 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Як вбачається з матеріалів справи, Військова частина НОМЕР_1 зареєстрована в Електронному кабінеті Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи". 
Ухвала суду від 28.01.2026 року, якою відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 2 28.01.2026 року 18:39, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Копія позовної заяви та додатками була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 2 - 27.01.2026 року 18:04, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відповідач-2 своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Обґрунтувань неможливості подання відзиву у строк, встановлений судом, клопотань про продовження строку на подання відзиву надано не було.
Натомість 02.02.2026 року судом була зареєстрована заява Військової частини НОМЕР_1 на виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 з додатками.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 20.01.2026 року призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно з довідкою ВЛК від 20.01.2026 року №2026-0120-1542-1765-3, 20.01.2026 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 та СПВ (Солоне) проведено медичний огляд солдата запасу ОСОБА_1 , 3354210110, ІНФОРМАЦІЯ_4 , діагноз: D33.1, М54.134.2; Опис діагнозу: Доброякісне новоутворення головного мозку під мозочковим наметом, Люмбалгія, Викривлення носової перетинки. На підставі статті 10в, 23в, 45б графи ІІ Розладу хвороб, визнаний придатним до військової служби.
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) №40 від 20.01.2026 року "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період", відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (зі змінами), з набранням чинності Указу Президента України №65/2022 "Про загальну мобілізацію" (зі змінами), солдат ОСОБА_1 , 1991 року народження, РНОКПП: НОМЕР_2 , був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлений до ВЧ НОМЕР_1 .
Як встановлено із поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_7 і відправленні у складі команди " НОМЕР_1 ", 20 січня 2026 року о 18 годині 00 хвилин позивач прибув в пункт призначення (на пункт зустрічі) в розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 , порядок відправки – автотранспорт. У графі поіменного списку військовозобов`язаних "Висновок військово-лікарської комісії" щодо позивача зазначено - 20.01.2026, Придатний; у графі "Результати проведення професійно-психологічного відбору" – рекомендується до проходження військової служби.
Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_3 №20 від 20.01.2026 року солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, призначено на посаду кулеметника 2 штурмового відділення 1 штурмового взводу 2 штурмової роти НОМЕР_4 штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 за штатом воєнного часу, ВОС – 101627А. З 20 січня 2026 року позивач зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом згідно з 5 тарифним розрядом, шпк "солдат".
Вважаючи протиправними: довідку Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) від 20 січня 2026 року щодо визнання придатним до військової служби ОСОБА_1 , наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 січня 2026 року «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» в частині, що стосується ОСОБА_1 та наказ Військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині про зарахування до особового складу ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду з цим позовом,
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Відповідно до статті 65 Конституції України Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово було продовжено та який діє до сьогоднішнього часу.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року, №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. 
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно з частинами 1-3 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною 7 статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Пунктом 6 статті 2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Згідно з ч.1 ст.39 Закону №2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ (далі - Закон №3543-ХІІ). На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №3543-ХІІ організація здійснення заходів з мобілізаційної підготовки та мобілізації і контроль за здійсненням цих заходів в органах державної влади, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, які мають мобілізаційні завдання (замовлення), покладаються на їх мобілізаційні підрозділи або призначених працівників з питань мобілізаційної роботи.
Частиною 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ визначено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Як встановлено з матеріалів справи, згідно з довідкою ВЛК від 20.01.2026 року №2026-0120-1542-1765-3, 20.01.2026 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 та СПВ (Солоне) проведено медичний огляд солдата запасу ОСОБА_1 , 3354210110, ІНФОРМАЦІЯ_4 , діагноз: D33.1, М54.134.2; Опис діагнозу: Доброякісне новоутворення головного мозку під мозочковим наметом, Люмбалгія, Викривлення носової перетинки. На підставі статті 10в, 23в, 45б графи ІІ Розладу хвороб, визнаний придатним до військової служби.
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) №40 від 20.01.2026 року "Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період", відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (зі змінами), з набранням чинності Указу Президента України №65/2022 "Про загальну мобілізацію" (зі змінами), солдат ОСОБА_1 , 1991 року народження, був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлений до ВЧ НОМЕР_1 .
Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_3 №20 від 20.01.2026 року солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, призначено на посаду кулеметника 2 штурмового відділення 1 штурмового взводу 2 штурмової роти НОМЕР_4 штурмового батальйону ВЧ НОМЕР_1 за штатом воєнного часу, ВОС – 101627А. З 20 січня 2026 року позивач зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом згідно з 5 тарифним розрядом, шпк "солдат".
Позивач у позовній заяві просить визнати протиправними та скасувати наведені вище документи.
Отже, позов подано з метою фактичного відновлення попереднього становища позивача – стан військовозобов`язаного, оскільки ОСОБА_1 вважає, що відповідачами порушено порядок проведення військово-лікарської комісії та порядок мобілізації.
Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідачем-1 було порушено порядок мобілізації. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження його доводів про: примусове доставлення та утримання його до 18:00 год. 20.01.2026 року у смт. Солоне Дніпропетровської області; не надання йому можливості використати право на професійну правничу допомогу адвоката при спілкуванні з ним; примушування давати показання або пояснення щодо себе; відібрання мобільного телефону; неможливість зв`язатись з рідними та повідомлення про злочин. 
Отже, наведені вище доводи позивача суд вважає недоведеними, а тому відхиляє їх.
Також позивачем не доведено, що під час проведення мобілізаційних процедур він мав та надавав документи для підтвердження наявності у нього підстав для відстрочки від військової служби чи непридатності до військової служби. Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач на момент проведення мобілізаційних процедур був заброньований в установленому порядку на період мобілізації.
За приписами частини 1 статті 4 Закону №3543-ХІІ організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачено випадки у яких військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та визначено категорію військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
З аналізу приписів ст.23 Закону №3543-ХІІ випливає висновок, що призову на військову службу під час мобілізації підлягають військовозобов`язані, які, з-поміж іншого, визнані придатними до військової служби за станом здоров`я відповідно до висновку військово-лікарської комісії.
Частина 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ передбачає, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402, відповідно до частини тринадцятої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, було затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1.2 глави 1 розділу I Положення №402 визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби, служби у військовому резерві військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. 
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; 
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Пунктом 1.1 глави 1 розділу ІI Положення №402 визначено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення. 
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема: до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Відповідно до пункту 3.1 глави 3 Розділу ІІ Положення №402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті.
Відомості з направлення, сформованого за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, надсилаються до ІКС шляхом електронної інформаційної взаємодії.
Контроль за направленням та проходженням військовозобов`язаними медичного огляду ВЛК покладається на керівника відповідного ТЦК та СП.
ВЛК при ТЦК та СП заводить на кожного військовозобов`язаного картку обстеження та медичного огляду (додаток 13) у паперовій формі за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності. Картка обстеження та медичного огляду скріплюється печаткою закладу охорони здоров`я (установи), в якому ця ВЛК проводить медичні огляди.
Згідно з пунктом 3.2 глави 3 Розділу ІІ Положення №402 під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. 
Відповідно до пункту 3.8 глави 3 Розділу ІІ Положення №402 Постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу.
Постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються довідками ВЛК (додаток 4 до цього Положення). У разі прийняття постанови про придатність до військової служби, документи з результатами проходження військовозобов`язаним медичного огляду (картка обстеження та медичного огляду, висновки лікарів, супровідні документи) доставляються до районного (міського) ТЦК та СП за місцем перебування військовозобов`язаного на обліку не пізніше наступного дня після закінчення медичного огляду. Електронний документ з постановою ВЛК щодо придатності військовозобов`язаного до проходження військової служби передається з ІКС до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Постанова ВЛК при ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби, прийнята у мирний час під час визначення призначення військовозобов`язаного на особливий період та включення його до складу військових команд для комплектування військових частин (установ), дійсна протягом п`яти років з дня закінчення медичного огляду.
Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.
Якщо в стані здоров`я військовозобов`язаного за його зверненням або висновками лікарів закладу охорони здоров`я виникли зміни, то за направленням керівника ТЦК та СП проводиться повторний медичний огляд з метою визначення ступеня придатності до військової служби.
Позивач в обґрунтування своєї правової позиції щодо протиправності довідки Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) від 20 січня 2026 року про визнання придатним до військової служби ОСОБА_1 посилається на те, що йому була проведена формально військово-лікарська комісія, оскільки він страждає на захворювання мозку, серця та хребта, але будь-які обстеження профільними лікарями не проводилися і до лікарів його не доставляли, що є порушенням Положення №402.
Слід зазначити, що в силу приписів Порядку №402 постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються довідками ВЛК, отже фактично позивач оскаржує постанову Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) від 20 січня 2026 року про визнання його придатним до військової служби, а його доводи щодо протиправності оскаржуваної довідки зводяться до незгоди з висновками Військово-лікарської комісії та порушенням Положення №402.
Беручи до уваги сутність спірних правовідносин, суд, при розв`язанні цього спору, у першу чергу повинен перевірити дотримання ВЛК порядку проведення військово-лікарської експертизи та основних вимог законодавства, що регулює відповідну сферу, тоді як вирішення питань щодо ступеня придатності особи до військової служби є дискреційним повноваженням відповідних комісій, яке суд не може перебирати на себе.
Як встановлено з матеріалів справи, відповідно до направлення ІНФОРМАЦІЯ_5 (Солоне) від 20.01.2026 року №6440674 ОСОБА_1 був направлений для визначення придатності до служби в Десантно-штурмових військах, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті, підрозділах спеціального призначення.
З картки №6440674 обстеження та медичного огляду №94 від 20.01.2026 року встановлено, що позивачем 20.01.2026 року було пройдено наступні дослідження: група крові та резус-фактор; флюрографія органів грудної клітки; серологічний аналіз крові на Віл, антиген до вірусу гапатиту В, С, реакція мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном, а також медичне обстеження наступних спеціалістів: терапевт, хірург, невропатолог, офтальмолог, ЛОР, психіатр. Діагноз та постанова ВЛК: Доброякісне новоутворення головного мозку під мозочковим наметом, Люмбалгія, Викривлення носової перетинки. На підставі статті 10в, 23в, 45б графи ІІ Розладу хвороб – Придатний.
Аналогічні висновки викладені у довідці ВЛК від 20.01.2026 року №2026-0120-1542-1765-3, в якій зазначено, що 20.01.2026 року ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 та СПВ (Солоне) проведено медичний огляд солдата запасу ОСОБА_1 , 3354210110, ІНФОРМАЦІЯ_4 , діагноз: D 33.1, М54.134.2; Опис діагнозу: Доброякісне новоутворення головного мозку під мозочковим наметом, Люмбалгія, Викривлення носової перетинки. На підставі статті 10в, 23в, 45б графи ІІ Розладу хвороб, визнаний придатним до військової служби.
Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що: ВЛК була проведена за наявності відповідного направлення ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ОСОБА_2 ); ВЛК при ТЦК та СП завели на позивача картку обстеження та медичного огляду у паперовій формі за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, яка містить усю необхідну інформацію про результати медичного обстеження; позивачем під час ВЛК було пройдено огляд у всіх лікарів, які згідно з пунктом 3.2 глави 3 Розділу ІІ Положення №402 під час дії правового режиму воєнного стану є обов`язковими, зокрема: хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а також додатково огляд психіатра. 
Таким чином, судом не встановлено, а позивачем не доведено, порушення відповідачем-1 порядку проведення ВЛК та основних вимог законодавства, що регулює відповідну сферу спірних правовідносин.
Слід зазначити, що здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
Враховуючи те, що вирішення питань щодо ступеня придатності особи до військової служби є дискреційним повноваженням відповідних комісій, яке суд не може перебирати на себе, а позивачем не доведено порушення відповідачем-1 порядку проведення ВЛК та основних вимог законодавства, що регулює відповідну сферу спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що підстави для скасування постанови Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ), оформленої довідкою від 20 січня 2026 року, щодо визнання придатним до військової служби ОСОБА_1 , відсутні.
Враховуючи те, що вимоги позивача про визнання протиправними та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 січня 2026 року «Про призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації» в частині, що стосується ОСОБА_1 , та наказу Військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині про зарахування до особового складу ОСОБА_1 , є похідними від вимоги позивача щодо визнання протиправною та скасування довідки Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) від 20 січня 2026 року, отже підстави для їх задоволення також відсутні.
Окрім вищевикладеного, при розгляді цього спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Конституційний Суд України у Рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).
Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам. Обраний позивачем спосіб захисту має бути спрямований на відновлення його порушених прав, і у випадку задоволення судом його вимог, прийняте судом рішення повинно мати наслідком відновлення тих прав, за захистом яких позивач і звернувся до суду.
Проте, процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного суду від 05 лютого 2025 року по справі №160/2592/23 при розгляді подібних до спірних правовідносин та в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом при розгляді цієї справи.
Також слід зазначити, що частина 9 статті 1 Закону №2232-XII визначає, що особи щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Тобто, норми чинного законодавства виділяють дві категорії осіб за своїм статусом - військовослужбовці та військовозобов`язані.
Відповідно вони мають різні за своїм змістом права та обов`язки.
Відтак, коли особа має статус військовозобов`язаного, то між нею та територіальним центром комплектування та соціальної підтримки виникають спірні питання щодо його призову на військову службу, в межах яких вирішуються питання придатності особи до військової служби, право на відстрочку та наявності підстав для виключення особи з військового обліку.
В межах вирішення питань, пов`язаних з призовом на військову службу повинні вирішуватись і спори, які із цим пов`язані.
Тобто, з моменту прийняття рішення про мобілізацію та зарахування особи до списків військової частини процес призову закінчився та особа набула статусу військовослужбовця.
Тому рішення відповідачів, які були прийняті в межах призову, є реалізованими та вичерпали свою дію.
Слід зазначити, що підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, визначені статтею 26 Закону №2232-ХІІ, проте позивач в межах поданого позову вимоги щодо звільнення з військової служби не заявляє.
Також суд наголошує на тому, що факт непроходження позивачем медичного огляду у деяких спеціалістів, яких він вважає обов`язковими, з урахуванням його стану здоров`я, під час його призову не є свідченням непридатності його до військової служби та не є підставою для звільнення позивача з військової служби відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», яка визначає виключний перелік таких підстав.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому в задоволення позовної заяви слід відмовити.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні, отже розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 241, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача 2: Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування довідки, визнання протиправними та скасування наказів в частинах - відмовити.
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено та підписано 30.03.2026 року.

Суддя О.М. Неклеса