КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

справа № 373/2513/25 головуючий у суді І інстанції: Опанасюк І.О.
провадження №33/824/415/2026 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Іваненка Костянтина Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Переяславського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , пенсіонера, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 424023 від 15 серпня 2025 року - 15 серпня 2025 року о 14 год. 40 хв. у м. Переяслав, на перехресті вул. Богдана Хмельницького та вул. Борисівське поле, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Geely Emgrand 7» д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з другорядної дороги на головну, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та не надав перевагу в русі автомобілю «Citroen C4» д.н.з. НОМЕР_2 («VERYWELL») під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення, у результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, за щопередбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Постановою Переяславського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Іваненко К.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , 17 жовтня 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.
В обґрунтування апеляційної скарги адвокат Іваненко К.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , зазначає, що не погоджується з аргументами суду першої інстанції щодо відмови у клопотанні про направлення матеріалів справи для належного оформлення у зв`язку із невідповідністю схеми ДТП вимогам Інструкції № 1395.
Також адвокат Іваненко К.О. зауважує, що відкритим залишається питання щодо того, на якій відстані від перехрестя мав місце первинний контакт між транспортними засобами, адже з письмових пояснень та з пояснень, наданих у судовому засіданні учасниками дорожньо-транспортної пригоди, з пояснень інспектора, який складав протокол про адміністративне правопорушення та схему місця ДТП, з пояснень свідка ОСОБА_3 , неможливо встановити місце дорожньо-транспортної пригоди, для визначення якого потрібні спеціальні знання в області трасології.
Крім того, доводи апеляційної скарги були обгрунтовані тим, що причиною пригоди можуть бути порушення швидкісного режиму, дистанції водієм ОСОБА_2 .
Адвокат Іваненко К.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , у судовому засіданні 01 грудня 2025 року подав клопотання про призначення у справі автотехнічної експертизи, посилаючись на необхідність для розгляду справи спеціальних знань в галузі автотехніки.
Адвокат Перегуда А.П., який діє в інтересах ОСОБА_2 , заперечував проти призначення експертизи, оскільки вважав, що вина водія ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди доведена наявними у матеріалах справи доказами.
З метою перевірки доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Іваненка К.О., враховуючи наявність протиріч та розбіжностей у поясненнях учасників ДТП стосовно її обставин та механізму, Київським апеляційним судом постановою від 01 грудня 2025 року призначено у справі комплексну судову автотехнічну та транспортно-трасологічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України, у зв`язку з чим провадження по справі було зупинено до отримання висновків експертизи.
За результатами проведення вказаної судової інженерно-транспортної експертизи до Київського апеляційного суду 18 березня 2026 року року надійшов висновок експерта № СЕ-19/111/25/77188/ІТ від 11 березня 2026 року і розгляд справи про адміністративне правопорушення було призначено на 06 квітня 2026 року.
З висновку проведеної експертизи № СЕ-19/111/25/77188/ІТ від 11 березня 2026 року (а.с. 106-117) вбачається, що у заданій дорожньо-транспортній ситуації, в діях водія автомобіля «Gelly Emgrand 7» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_4 вбачаються невідповідності у виконанні вимог п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, перебувають у причинному зв?язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Експерт зазначає, що в заданій дорожньо-транспортній ситуації, встановити чи вбачаються в діях водія автомобіля «Citroen C4» д.н.з. НОМЕР_4 , індивідуальний реєстраційний «VERYWELL», ОСОБА_2 , невідповідності у виконанні ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, які б могли перебувати в причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, а також встановити чи перебувають невідповідності у виконанні вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху, в причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, не видається можливим, через відсутність в матеріалах справи повного комплексу розрахунків.
Такий висновок експерта ґрунтується на об`єктивній оцінці дій учасників ДТП у співставленні з вимогами ПДР України, тому приймається судом апеляційної інстанції, як доказ у розумінні ст. 251 КУпАП.
Адвокат Перегуда А.П., який діє в інтересах ОСОБА_2 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.
ОСОБА_1 , або ж його захисник - адвокат Іваненко К.О., у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута під час відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
06 квітня 2026 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання від адвоката Іваненка К.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із хворобою без долучених доказів на підтвердження цього факту. При цьому, вказане клопотання було передано канцелярією Київського апеляційного суду до судді Сушко Л.П. о 10 год. 24 хв., що підтверджується підписом уповноваженої особи, та що унеможливило розгляд вказаного клопотання у судовому засіданні, яке відбулось 06 квітня 2026 року о 09 год. 40 хв. після розгляду апеляційної скарги по суті.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зокрема висновок експерта, обговоривши доводи апеляційної скарги, та заслухавши пояснення представника потерпілого, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.
Статтею 124 КУпАП передбачається відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Пунктом 16.11 ПДР України встановлено, що на перехресті нерівнозначних доріг водій, що рухається по другорядній дорозі, зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до перехрестя по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Проте, вимоги вказаних пунктів ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.
Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 16.11 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться: 
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 424023 від 15 серпня 2025 року, з якого вбачається, що 15 серпня 2025 року о 14 год. 40 хв. у м. Переяслав, на перехресті вул. Богдана Хмельницького та вул. Борисівське поле, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Geely Emgrand 7» д.н.з. НОМЕР_1 , при виїзді з другорядної дороги на головну, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та не надав перевагу в русі автомобілю «Citroen C4» д.н.з. НОМЕР_2 («VERYWELL») під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення, у результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с. 1);
- на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15.08.2025 року о 15 год. 35 хв. у м. Переяслав, вул. Богдана Хмельницького, 209, яка була складена безпосередньо на місці пригоди в присутності водіїв, які підписали вказану схему без зауважень та доповнень. На схемі відображено розташування транспортних засобів відносно проїжджої частини після ДТП, місце зіткнення та перелік видимих пошкоджень транспортних засобів, отриманих унаслідок ДТП (а.с. 2);
- у письмових поясненнях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , з яких вбачається, що 15.08.2025 року близько 14 год. 40 хв. він виїжджав із вул. Борисівське поле на вул. Богдана Хмельницького. Зазначає, що перед виїздом на вул. Богдана Хмельницького він подивився вліво, транспортних засобів не було, однак, виїхавши на вищезазначену вулицю, відчув сильний поштовх у свій автомобіль. Пояснив, що його автомобіль позаду вдарив автомобіль «Citroen» із номерним знаком «VERYWELL» (а.с. 3);
- у письмових поясненнях потерпілого ОСОБА_2 , у яких останній зазначає, що 15.08.2025 року рухався з м. Переяслав у напрямку м. Бориспіль по головній дорозі, коли із-за повороту виїхав автомобіль «Geely», не надавши перевагу у русі його транспортному засобу. ОСОБА_2 пояснив, що, як тільки побачив, що автомобіль на перехресті не зупиняється, почав зупиняти свій транспортний засіб, однак на зустріч рухались автомобілі, відтак не було можливості запобігти даному зіткненню (а.с. 4);
- у письмових поясненнях свідка ОСОБА_3 , з яких вбачається, що він, рухаючись по вул. Богдана Хмельницького в сторону центру о 14 год. 50 хв., доїжджаючи 50 м. до перехрестя з вул. Борисівське поле, побачив, що по прямій в сторону Києва рухався темно-сірий «Citroen» із іменним знаком, а з вул. Борисівське поле повертав автомобіль «Geely», водій якого, створивши аварійну ситуацію, не надав перевагу у русі автомобілю «Citroen», що рухався по головній дорозі, у зв`язку з чим водій останнього, маневруючи, мало не допустив зіткнення з автомобілем свідка. Зазначає, що відбулось зіткнення з автомобілем, який порушив ПДР України (а.с. 5);
- на долучених до матеріалів справи фото- та відеоматеріалах, на яких зафіксовано розташування транспортних засобів після дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження транспортних засобів (а.с. 14-15, 36);
- у висновку експерта № СЕ-19/111/25/77188/ІТ від 11 березня 2026 року, з якого вбачається, що в діях водія автомобіля «Gelly Emgrand 7» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_4 вбачаються невідповідності у виконанні вимог п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, перебувають у причинному зв?язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 106-117).
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо відмови суду першої інстанції у клопотанні про направлення матеріалів справи для належного оформлення у зв`язку із невідповідністю схеми ДТП вимогам Інструкції № 1395, оскільки ОСОБА_1 та його захисник мали можливість реалізувати право заявити таке клопотання у суді апеляційної інстанції, однак таким не скористались. 
Такі доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків сулу першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, враховуючи, що наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за невиконання вимог п. 16.11 ПДР України, підтверджено сукупністю вищенаведених доказів, у об`єктивності яких суд апеляційної інстанції не має сумнівів.
Доводи апеляційної скарги про те, що відкритим залишається питання щодо того, на якій відстані від перехрестя мав місце первинний контакт між транспортними засобами, адже з письмових пояснень та з пояснень, наданих у судовому засіданні учасниками дорожньо-транспортної пригоди, з пояснень інспектора, який складав протокол про адміністративне правопорушення та схему місця ДТП, з пояснень свідка ОСОБА_3 , неможливо встановити місце дорожньо-транспортної пригоди, для визначення якого потрібні спеціальні знання в області трасології, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки питання місця зіткнення було досліджено експертом, який у дослідній частині експертного висновку зазначив, що встановити експертним шляхом більш точно, де відносно елементів дороги відбувся первинний контакт (зіткнення) між транспортними засобами, зокрема і відносно меж перехрестя вул. Богдана Хмельницького та вул. Борисівське поле, не видається можливим, через відсутність необхідного для цього комплексу слідової інформації, а також через відсутність відстаней розташування зафіксованих об?єктів відносно меж перехрестя. В зв?язку з цим, ні підтвердити, ні спростувати розташування вказаного на схемі місця зіткнення транспортних засобів, також не видається можливим.
Доводи апеляційної скарги про те, що причиною дорожньо-транспортної пригоди могли бути порушення швидкісного режиму та недотримання дистанції водієм ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вони ґрунтуються виключно на припущеннях адвоката Іваненка К.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , та не підтверджені жодними доказами. Крім того, справа про адміністративне правопорушення стосується притягнення до відповідальності саме ОСОБА_1 на підставі протоколу серії ЕПР1 № 424023 від 15 серпня 2025 року, а питання можливих порушень з боку водія ОСОБА_2 не є предметом розгляду в межах даного провадження.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - восьмій цієї статті.
Враховуючи положення ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Переяславського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга адвоката Іваненка К.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Іваненка Костянтина Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Переяславського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено «22» квітня 2026 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко