Справа №949/2696/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2026 року    м.Дубровиця
Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №447545 від 12 жовтня 2022 року, а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (надалі — первісний кредитор) та ОСОБА_1 (надалі — відповідачка) було укладено договір про надання споживчого кредиту №447545, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредитні кошти у сумі 2 500,00 грн. 
Згідно з умовами кредитного договору відповідачка зобов`язалася повернути отримані кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у строки та на умовах, визначених кредитним договором, його додатками та іншими документами, що є його невід`ємними частинами. Кредитний договір укладено в електронній формі шляхом приєднання відповідачки до умов публічної оферти первісного кредитора та підписано із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Перед укладенням кредитного договору відповідачка пройшла ідентифікацію в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, надала свої персональні дані та реквізити платіжної картки, а також підтвердила ознайомлення з умовами кредитування і свою згоду з ними. 
Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином та в повному обсязі, що підтверджується фактом перерахування кредитних коштів відповідачці на банківську картку, зазначену нею при оформленні кредиту. 
У подальшому право грошової вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», яке набуло статусу нового кредитора та відповідно право вимоги до відповідачки за кредитним зобов`язанням. 
У свою чергу відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти у встановлений договором строк не повернула та проценти за користування кредитом не сплатила. У зв`язку з порушенням відповідачкою умов кредитного договору утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку станом на дату звернення до суду становить 21 110,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами.
До початку розгляду справи від представника позивача надійшло клопотання, у якому він просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. 
Крім того, до початку розгляду справи від відповідачки ОСОБА_1 до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просить відмовити у задоволенні позову. У поданому відзиві відповідачка зазначає, що позивачем не доведено наявність та розмір заборгованості, оскільки до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт укладення між нею та первісним кредитором кредитного договору, фактичне отримання нею грошових коштів, а також правильність та законність розрахунку заборгованості. Крім того, відповідачка вказує, що не підтверджено право позивача на стягнення боргу, оскільки позивач не надав доказів переходу права вимоги саме за її зобов`язанням, належного повідомлення її про відступлення права вимоги та дотримання вимог законодавства при передачі боргу. Також відповідачка зазначає, що судом витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо транзакції від 12 жовтня 2022 року на суму 2 500 грн, а тому до отримання зазначених доказів вважає вимоги позивача недоведеними.
До початку розгляду справи від відповідачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, за наявними у справі матеріалами (а.с. 21-22)
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, подані сторонами, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, перевіривши доводи сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. 
Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права або інтересу. 
Судом установлено, що 12 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №447545. 
Як убачається зі змісту самого договору, його укладено за продуктом «NewShort». 
Відповідно до пункту 1.3 договору сума кредиту (загальний розмір) складає 2 500,00 грн. Тип кредиту — кредит. 
Відповідно до пункту 1.4 договору строк кредиту становить 365 днів, а періодичність платежів зі сплати кредиту визначена як кожні 30 днів. 
Згідно з пунктом 1.5 договору тип процентної ставки є фіксованим, а за користування кредитом нараховуються проценти відповідно до умов цього договору. 
Також умовами договору передбачено стандартну та знижену процентну ставку, які застосовуються у випадках та на умовах, визначених самим договором. Договір містить розділ «Терміни та визначення договору», в якому визначено, зокрема, поняття веб-сайту, інформаційно-комунікаційної системи товариства, особистого кабінету, пароля входу до особистого кабінету та інших термінів, що використовуються сторонами при укладенні та виконанні договору. 
Зі змісту договору вбачається, що укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт, а електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», у тому числі шляхом перевірки правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. 
Згідно з пунктом 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки. 
Відповідно до пункту 9.2 договору договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. 
Як убачається зі змісту пункту 9.6 договору, цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони товариства електронним підписом, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання, а введення споживачем коду одноразового ідентифікатора створює підпис споживача на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. 
Відповідно до пункту 9.8 договору, підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що дані, які стосуються його особи, зокрема дані паспорта, РНОКПП, ПІБ, місце проживання та інше, є актуальними, правильними та відповідають дійсності.
Судом також досліджено додаток №1 до договору №447545, який є графіком платежів. Із цього документа вбачається, що він складений щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені договором. У графіку визначені дати платежів, сума кожного платежу, кількість днів у розрахунковому періоді, а також загальна сума платежів за розрахунковий період. Із графіка вбачається, що період кредитування тривав з 12 жовтня 2022 року по 07 жовтня 2023 року, усього сума платежів за розрахунковий період мала становити 22 300,00 грн, із яких 2 500,00 грн припадає на суму кредиту, а 19 800,00 грн — на проценти за користування кредитом. У графіку також зазначено, що загальна вартість кредиту складає 22 300,00 грн, а реальна річна процентна ставка становить 47 541,10 % річних. Умовами графіка передбачено дванадцять періодичних платежів, з яких одинадцять становлять по 1 650,00 грн, а останній — 4 150,00 грн, включаючи повернення основної суми кредиту 2 500,00 грн. У документі також наведені реквізити для оплати і призначення платежу із посиланням на номер договору та ідентифікаційні дані споживача.
Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі. 
Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку. 
Частина друга статті 639 ЦК України встановлює, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. 
Крім того, відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір є домовленістю сторін, оформленою в електронній формі. 
Частина перша статті 11 цього Закону передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, є рівнозначним договору, укладеному у письмовій формі. 
Відповідно до частини шостої статті 11 цього Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою відповіді про прийняття пропозиції його укласти. 
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором є належним способом підтвердження волевиявлення сторони при укладенні електронного правочину. 
Договори про надання фінансових послуг укладаються у порядку, встановленому Законом України «Про електронну комерцію», з урахуванням особливостей Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». 
Отже, укладення спірного кредитного договору в електронній формі із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідає вимогам чинного законодавства та не потребує власноручного підпису сторони на паперовому примірнику договору. 
На підтвердження факту надання відповідачці кредитних коштів позивачем до матеріалів справи долучено лист ТОВ «Пейтек» від 20 жовтня 2025 року. Із цього листа вбачається, що між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Селфі Кредит» діє договір про організацію переказу грошових коштів №03052022-1 від 03 травня 2022 року. У листі зазначено, що відповідно до вказаного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта ТОВ «Селфі Кредит» на суму 2 500,00 грн. Документ містить детальні реквізити транзакції, а саме номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек», номер транзакції в системі ТОВ «Селфі Кредит», session ID, код авторизації, банк-еквайр АТ «ПУМБ», дату та час створення, дату та час прийняття в роботу, дату та час виконання, а також призначення платежу — «зарахування на картку, ЕПЗ 4149499135173563». 
Таким чином, наведений лист містить конкретні технічні реквізити переказу кредитних коштів на картку, реквізити якої збігаються з реквізитами картки, зазначеної у клопотанні про витребування доказів.
Окрім цього, на виконання ухвали суду до матеріалів справи надійшла відповідь АТ КБ «ПриватБанк» від 22 січня 2026 року, з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , емітовано картку № НОМЕР_2 , а по рахунку, пов`язаному з цією карткою, було зарахування коштів на суму 2 500,00 грн від 12 жовтня 2022 року. 
Отже, наданою банківською інформацією підтверджується не лише належність картки саме відповідачці, а й факт зарахування на цю картку спірної суми кредиту саме 12 жовтня 2022 року. Саме такий доказ був витребуваний за клопотанням представника позивача, і його надходження до справи усунуло сумніви, на які посилалася відповідачка у своєму відзиві щодо факту отримання коштів.
З огляду на наведене суд приходить висновку, що факт надання відповідачці кредитних коштів у сумі 2 500,00 грн підтверджений належними та допустимими письмовими доказами, які узгоджуються між собою, а саме листом платіжного провайдера та відповіддю банку-емітента картки відповідачки.
Судом також установлено, що 01 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №01022024-1. 
На підставі вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит», у тому числі й до ОСОБА_1 за кредитним договором №447545 від 12 жовтня 2022 року.
Крім того, на підтвердження переходу права вимоги до матеріалів справи долучено витяг з Реєстру Боржників до договору факторингу №01022024-1 від 01 лютого 2024 року. Як убачається зі змісту цього документа, до реєстру включено ОСОБА_1 як боржницю за кредитним договором №447545 від 12 жовтня 2022 року, із зазначенням її персональних даних, номера кредитного договору, дати його укладення, а також розміру заборгованості, право вимоги за якою перейшло до нового кредитора. 
Також до матеріалів справи долучено акт приймання-передачі Реєстру Боржників до договору факторингу №01022024-1 від 01 лютого 2024 року, з якого вбачається, що первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр Боржників, до якого включено, зокрема, і відповідачку ОСОБА_1 . Вказаний акт підтверджує фактичну передачу реєстру боржників та відповідних прав вимоги за кредитними договорами, у тому числі й за кредитним договором №447545 від 12 жовтня 2022 року. 
Окрім цього, на підтвердження реальності виконання договору факторингу позивачем долучено платіжну інструкцію до договору факторингу №01022024-1 від 01 лютого 2024 року, яка підтверджує здійснення оплати за відступлення права вимоги. 
Таким чином, надані документи у своїй сукупності підтверджують не лише укладення договору факторингу, але й фактичний перехід права грошової вимоги від первісного кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». 
Крім того, судом враховується довідка Товариства з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» від 13 лютого 2026 року, у якій первісний кредитор підтвердив, що 01 лютого 2024 року відступив право вимоги за кредитним договором ОСОБА_1 до ТОВ ФК «Кредит-Капітал». У цій же довідці зазначено, що інформація про відступлення права вимоги була розміщена в особистому кабінеті ОСОБА_1 в інформаційно-комунікаційній системі товариства, а повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором було надіслано 07 лютого 2024 року на електронну адресу відповідачки.
Отже, з наданих до матеріалів справи письмових доказів убачається, що право вимоги за кредитним договором №447545 від 12 жовтня 2022 року було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», яке набуло статусу нового кредитора у спірних правовідносинах.
Відповідно до положень статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином. 
Згідно з частиною першою статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 
Відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
За змістом статей 1077, 1078 Цивільного кодексу України договір факторингу є належним правовим механізмом переходу грошової вимоги. 
Таким чином, укладення договору факторингу між первісним кредитором та позивачем не потребувало одержання згоди відповідачки, а для вирішення спору значення має встановлення самого факту переходу права вимоги, що у цій справі підтверджується сукупністю наведених письмових доказів. 
Стосовно доводів відповідачки про неналежне повідомлення її про відступлення права вимоги суд зазначає, що надані позивачем докази містять конкретні відомості про спосіб і дату повідомлення. Із довідки ТОВ «Селфі Кредит» вбачається, що інформація про відступлення права вимоги була розміщена в особистому кабінеті клієнта, а повідомлення було надіслано 07 лютого 2024 року на електронну адресу відповідачки. 
У відзиві сама відповідачка зазначає цю ж електронну адресу (а.с. 25). 
Отже, матеріали справи містять належні докази повідомлення відповідачки про зміну кредитора. 
Щодо доводів відповідачки про недоведеність розміру заборгованості, суд виходить із того, що позивачем до позову подано розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на дату звернення до суду за відповідачкою обліковується заборгованість у сумі 21 110,00 грн, яка складається з 2 500,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 18 610,00 грн заборгованості за процентами. 
Наведений розрахунок узгоджується із сумою кредиту, визначеною кредитним договором, та із графіком платежів, яким загальна сума процентів за весь строк кредитування визначена у розмірі 19 800,00 грн. 
Водночас відповідачка не подала жодного контррозрахунку, не навела конкретних арифметичних помилок у розрахунку позивача і не надала доказів здійснення платежів, які б спростовували заявлений до стягнення розмір заборгованості.
Суд також бере до уваги, що відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. 
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк. 
За змістом статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. 
Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає правові наслідки порушення зобов`язання, а стаття 612 цього Кодексу визначає, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Згідно зі статтею 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. 
Відповідно до статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Суд відхиляє доводи відповідачки, викладені у відзиві, з огляду на те, що надані позивачем докази у своїй сукупності підтверджують обставини укладення кредитного договору, надання кредитних коштів відповідачці, належного переходу права вимоги до позивача та наявності у відповідачки заборгованості у заявленому розмірі. Самі по собі заперечення відповідачки, не підкріплені належними й допустимими доказами, не можуть бути підставою для відмови у позові. Зокрема, відповідачка не подала жодних доказів, які б підтверджували повне чи часткове погашення заборгованості, не надала доказів відсутності належного їй платіжного інструменту, на який були зараховані кредитні кошти, та не надала доказів недійсності кредитного договору чи документів про відступлення права вимоги.
Надаючи правову оцінку встановленим у справі обставинам, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №447545 від 12 жовтня 2022 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення та звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати на залучення експертів, спеціалістів, перекладачів, а також інші витрати, прямо передбачені процесуальним законом.
При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду мають бути надані належні та допустимі докази, зокрема договір про надання правничої допомоги, додаткові угоди до нього, акти прийому-передачі наданих послуг, а також документи, що підтверджують оплату гонорару або обов`язок його сплати. Зазначені витрати мають бути реальними, фактично понесеними або такими, що підлягають сплаті, та підтвердженими належними доказами.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України» (заява № 19336/04, пункт 269), при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат, тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, характеру спірних правовідносин та фінансового стану сторін.
19 лютого 2020 року Великою Палатою Верховного Суду ухвалено додаткову постанову у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), у якій зазначено, що розмір гонорару адвоката визначається виключно за домовленістю між адвокатом та клієнтом, і суд не має повноважень втручатися у відповідні договірні правовідносини. Водночас суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат між сторонами, зобов`язаний перевірити співмірність заявлених витрат із критеріями, визначеними цивільним процесуальним законодавством.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару за представництво в суді та іншу правничу допомогу, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому розмір таких витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані такі витрати з розглядом справи, чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, поведінку сторін під час судового розгляду, у тому числі подання необґрунтованих заяв чи клопотань, а також дії сторін щодо досудового врегулювання спору. 
Як вбачається з матеріалів справи, 01 липня 2025 року між Адвокатським об`єднанням «Апологет» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №0107, відповідно до якого клієнт доручив, а адвокатське об`єднання прийняло на себе зобов`язання надавати правничу допомогу з метою захисту прав та законних інтересів клієнта, у тому числі шляхом підготовки процесуальних документів та представництва інтересів клієнта у судах. Зі змісту вказаного договору вбачається, що вартість послуг правничої допомоги за однією кредитною справою становить 8 000,00 грн без ПДВ.
Факт та обсяг наданих правничих послуг підтверджується актом №346 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 08 грудня 2025 року, відповідно до якого Адвокатським об`єднанням «Апологет» надано, а клієнтом прийнято правничу допомогу у справі щодо ОСОБА_1 за кредитним договором №447545. Загальна вартість наданих послуг згідно з актом становить 8 000,00 грн. 
Крім того, до матеріалів справи долучено детальний опис наданих послуг, у якому зазначено, що адвокатським об`єднанням були надані консультації щодо перспектив і порядку стягнення заборгованості, здійснено ознайомлення з матеріалами кредитної справи, погоджено правову позицію, складено позовну заяву та подано заяву до суду. 
Суд бере до уваги, що у цій справі представником позивача також подавалися клопотання про витребування доказів та про підтримання позовних вимог, а також заява про виконання ухвали суду, що пов`язано з наданням правничої допомоги саме у даній справі.
Разом з тим, вирішуючи питання про розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідачки, суд враховує не лише факт їх документального підтвердження, але й критерії співмірності, розумності та необхідності таких витрат. При цьому суд бере до уваги, що дана справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, не є складною за характером спірних правовідносин, не потребувала значного обсягу додаткових процесуальних дій, подання великої кількості заяв по суті спору, участі представника позивача у судових засіданнях чи формування нової або складної правової позиції, оскільки спір стосується типових правовідносин щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, а судова практика з даної категорії справ є усталеною. Крім того, предмет спору та ціна позову, яка становить 21 110,00 грн, не є значними порівняно із заявленим до стягнення розміром витрат на професійну правничу допомогу.
Аналізуючи докази, надані представником позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, їх відповідність критерію реальності адвокатських послуг та співмірності складності справи, враховуючи характер спору, обсяг фактично наданих послуг, витрачений адвокатом час, а також принцип розумності та пропорційності судових витрат, суд приходить до висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8 000,00 грн є завищеним і не відповідає критерію співмірності. За таких обставин суд вважає, що до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу частково, а саме у розмірі 4 000,00 грн.
Крім того, при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №37787 від 05 грудня 2025 року. 
Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн та судового збору у розмірі 2 422,40 грн. 

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 15, 16, 205, 207, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 639, 1048, 1049, 1054, 1077, 1078 Цивільного кодексу України, статтями 13, 76, 81, 89, 133, 137, 141, 247, 263–265 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про електронну комерцію», суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №447545 від 12 жовтня 2022 року у загальному розмірі 21 110,00 грн (двадцять одна тисяча сто десять гривень 00 копійок), яка складається з: 2 500,00 грн — заборгованості за тілом кредиту; 18 610,00 грн — заборгованості за процентами. 

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок). 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн (чотири тисячі гривень). 
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи, згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, 4 поверх, код ЄДРПОУ 35234236. 
Відповідачка:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України: у формі ID-картки НОМЕР_3 .

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області      Оборонова І.В.