08 квітня 2026 року

Справа № 642/5378/25
Провадження № 2/642/339/26
РІШЕННЯ
Іменем України

08 квітня 2026 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого – судді Цибульської С.В.,
за участю: секретаря судового засідання – Карпухіна Д.Д., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «ЄАПБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 338792185 від 19.05.2024 у загальному розмірі 37 720,57 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10 099,04 грн, заборгованості по процентам у сумі 22 572,01 грн, неустойки у сумі 5049,52 грн.
В обґрунтування позову представник позивача вказує, що 19.05.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 338792185, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит, який позичальник зобов`язався повернути у встановлений договором строк та сплатити відсотки за користування кредитом. 
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався та відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги, зокрема до відповідача за кредитним договором № 338792185 від 19.05.2024.
27.02.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право грошової вимоги, зокрема до відповідача за кредитним договором № 338792185 від 19.05.2024.
Представник позивача зазначає у позовній заяві, що відповідач належним чином не виконала свого зобов`язання щодо повернення коштів, у зв`язку із чим у останньої виникла заборгованість у загальному розмірі 37 720,57 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10 099,04 грн, заборгованості по процентам у сумі 22 572,01 грн, неустойки у сумі 5049,52 грн.
Окрім того представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн.
Судом постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов.
Позивач не надавав суду клопотань про розгляд справи в загальному порядку або в спрощеному порядку з викликом сторін.
Відповідач повідомлений щодо розгляду справи належним чином. Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлені відповідачу за місцем його реєстрації. Відповідач відзиву не подав.
Оскільки відповідачем у встановлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. 
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 19.05.2024 шляхом накладення електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора № 2447 підписала паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 338792185 від 19.05.2024, відповідно до умов якого: кредитодавець – ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; тип кредиту – кредитна лінія, сума/ліміт кредиту становить 10 100 грн; строк кредитування – до 1826 днів (дисконтний період – 14 днів, з можливістю продовження та поновлення); мета отримання кредиту –на споживчі потреби; спосіб та строк надання кредиту – цілодобово (24/7) шляхом переказу грошових коштів позичальнику після заповнення заявки на сайтах або в мобільному додатку (особистому кабінеті позичальника) в строк від 1 хвилини до 3 днів; дисконтна процентна ставка становить від 3,65 % до 547,50 % річних; індивідуальна процентна ставка становить від 365 % до 547,50 % річних; базова процентна ставка становить 547,50 % річних; тип процентної ставки – фіксована; загальні витрати за кредитом за дисконтною процентною ставкою становлять 509,04 грн; загальні витрати за кредитом за базовою процентною ставкою становлять 2121 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом за дисконтною ставкою становить 10 609,04 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом за базовою ставкою становить 12 221 грн; реальна річна процентна ставка становить 14 299,02 проценти річних.
19.05.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір кредитної лінії № 338792185 (далі – договір), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в сумі кредитного ліміту у розмірі 10 100 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п. 2.1. договору).
Відповідно до п. п. 2.3. договору кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 10 100 грн 19.05.2024, що є датою надання кредиту.
Згідно з п. 3.1. договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування становить 14 днів від дати отримання позичальником першого траншу.
Пунктом 5.1. договору передбачено, що кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , що відбувається не пізніше, ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором.
Відповідно до п. п. 7.1.-7.3. договору рекомендована дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування – 02.06.2024. В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше, ніж протягом 30 днів після настання однієї з таких обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1. договору; дострокового припинення дії договору в порядку, передбаченому п. 9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. договору. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту – 18.06.2029.
Згідно з п. п. 8.3., 8.4. договору на момент укладення цього договору та отримання першого траншу за цим договором базова процентна ставка становить 1,50 % в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 547,50 % річних. Для суми кредиту, отриманої за першим траншем за перші 14 днів дисконтного періоду та без повного дострокового повернення всієї суми кредиту протягом дисконтного періоду, орієнтовна загальна вартість кредиту становитиме 12 221 грн, що включає в себе проценти за користування кредитом у сумі 2121 грн та суму кредиту у розмірі 10 100 грн.
Пунктом 11.1. договору встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків – до повного та належного їх виконання.
Вказаний кредитний договір підписано позичальником електронним підписом шляхом накладення одноразового ідентифікатора WWKD, що відображено у кредитному договорі.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 627 Цивільного Кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно з п. 6 ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, який відповідач використав для підписання як паспорту споживчого кредиту, так і кредитного договору.
Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Згідно з копією платіжного доручення № 2cac5db4-7e40-4a17-a6ab-eef242478d6 від 19/05/2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на рахунок № 4314-14ХХ-ХХХХ-5806 грошові кошти у розмірі 10 100 грн. Призначення платежу: переказ коштів згідно з договором № 338792185 від 19.05.2024, отримувач – ОСОБА_1 .
З огляду на вказане суд доходить висновку, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 дійсно було укладено кредитний договір, в якому узгоджено усі обов`язкові умови, а також підтверджено факт перерахування первісним кредитором на рахунок відповідача грошових коштів в узгодженому розмірі, відповідно до умов кредитного договору.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 338792185 від 19.05.2024, складеним директором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», у ОСОБА_1 станом на 06.08.2024 наявна заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 24 995,41 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 099,04 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 9 846,85 грн, неустойки у сумі 5049,52 грн.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Отже укладаючи відповідний договір факторингу сторони у договорі визначають конкретний перелік зобов`язань, право на вимоги яких переходять до нового кредитора.
З метою визначення переліку таких зобов`язань сторони складають та погоджують відповідний реєстр, який є документальним підтвердженням переходу права вимоги за відчужуваними договорами.
Представник позивача у позовній заяві зазначив, що право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 338792185 від 19.05.2024 позивачем набуто на підставі договору факторингу № 27/0225-01, укладеного між позивачем та ТОВ «Таліон Плюс». В свою чергу ТОВ «Таліона Плюс» набуло право вимоги за кредитним договором № 338792185 від 19.05.2024 на підставі договору факторингу № 281118-01 від 28.11.2018, який було укладено між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а саме: на підставі реєстру боржників № 296 від 06.08.2024.
Так, судом встановлено, що відповідно до копії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 у редакції, викладеній згідно з додатковою угодою № 26 від 31.12.2020, ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) уклали договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно з умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п. 4.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги.
Пунктами 8.1., 8.2. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року передбачено, що цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення печатками (за наявності її у сторони). Строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений п. 81.1. цього договору та закінчується 31 грудня 2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
У додатках № 1 та № 2 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року встановлено форму реєстру прав вимог та форму акту повернення права вимоги.
27.02.2025 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) укладено договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до умов якого згідно з умовами цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Пунктом 4.1. договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 визначено, що право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі, встановленій у відповідному додатку.
Відповідно до копії витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27.02.2025 ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» на виконання договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 338792185 від 19.05.2024. Розмір заборгованості ОСОБА_1 за вказаним договором на момент відступлення права вимоги становить 37 720,57 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту у розмірі 10 099,04 грн, заборгованість по процентам у сумі 22 572,01 грн, неустойка у сумі 5049,52 грн.
Згідно з копією платіжної інструкції № 22464 від 03.03.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало на рахунок ТОВ «Таліон Плюс» грошові кошти у сумі 5 027 254,67 грн, призначення платежу – плата за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025, реєстр прав вимоги № 1 від 27.02.2025.
Водночас представником позивача не надано суду та в матеріалах справи відсутній реєстр боржників № 296 від 06.08.2024 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 у редакції, викладеній згідно з додатковою угодою № 26 від 31.12.2020, а також відсутні відомості на підтвердження того, що права вимоги за кредитним договором № 338792185 від 19.05.2024 були включені до переліку реєстру боржників № 296 від 06.08.2024.
При цьому істотною умовою переходу права вимоги є не лише сам факт укладення договору факторингу, а й належне документальне підтвердження того, що конкретне зобов`язання, право вимоги за яким заявляється позивачем, було включене до переліку відступлених вимог, зокрема включене до реєстру боржників, який є складовою договору факторингу.
За відсутності належних і допустимих доказів того, що відповідач був включений до реєстру боржників за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, суд позбавлений можливості встановити факт переходу від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а також подальшого переходу до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 338792185 від 19.05.2024.
Водночас суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, в той же час клопотань від ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про витребування таких доказів до суду не надходило.
Позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами щодо доведеності позовних вимог, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18).
Враховуючи викладене суд доходить висновку, що представником позивача не доведено належними та допустимими доказами факт переходу права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 338792185 від 19.05.2024 від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 12, 76-82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 277-279, 352, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 08.04.2026.

Відомості щодо учасників справи:
Позивач – товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, адреса місцезнаходження: м. Київ, Симона Петлюри, буд. 30.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Світлана ЦИБУЛЬСЬКА