ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 932/9638/24
Провадження № 2/505/1374/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року           місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді    Дзюбинського А.О.,
за участю:
секретаря судового засідання   Антонюк Ю.А.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні в залі Подільського міськрайонного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.06.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис № 5776 про стягнення з нього на користь банку заборгованості за кредитним договором № ODXRRC09880036 від 28.03.2007 у розмірі 156 139,86 грн.
Позивач зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, який не був посвідчений нотаріально. На момент вчинення напису положення Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, якими було дозволено вчинення виконавчих написів на кредитних договорах у простій письмовій формі, вже були визнані незаконними та скасовані постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Крім того, позивач вказує на відсутність безспірності заборгованості та порушення процедури вчинення напису в частині його попереднього повідомлення про намір банку звернутися до нотаріуса.
Позивачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 8 ЗУ «Про судовий збір».
Стислий виклад позиції відповідача
Відповідач АТ КБ «ПриватБанк» надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Свою позицію банк мотивує тим, що 28.03.2007 між сторонами було укладено кредитний договір № ODXRRC09880036. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань та утворенням заборгованості, банк скористався передбаченим законом правом на захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Відповідач наголошує, що виконавчий напис вчинено у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Банк вважає, що надав нотаріусу всі необхідні документи, які підтверджували безспірність вимог, а підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії були відсутні. Також відповідач зазначає, що позивач не надав доказів повного або часткового погашення заборгованості, що, на думку банку, підтверджує законність стягнення.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 20.05.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Представником відповідача Ткаченко І.Ю. 03.06.2025 подано відзив на позовну заяву із клопотання проведення судового засідання за її відсутності.
05.03.2026 у судове засідання позивач, відповідач, представник відповідача, треті особи, будучи належним чином повідомлені у судове засідання не з`явились.
Суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів.
При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вирішення питання щодо сплати судового збору
Розглянувши клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, визначених вказаною нормою, зокрема документів про його незадовільний майновий стан, довідок про склад сім`ї чи наявність на утриманні трьох і більше дітей. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання в частині застосування положень ст. 8 вказаного Закону.
Водночас, враховуючи, що предметом спору є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, вчиненого на підставі кредитного договору, суд зазначає, що правовідносини між сторонами мають характер споживчих. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі спеціальної норми Закону України «Про захист прав споживачів», що охоплює всі стадії судового розгляду.
Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись.
Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що за виконавчим написом, вчиненим 22.06.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованим в реєстрі за № 5776, здійснюється стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь відповідача у цій справі Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, заборгованості за кредитним договором № ODXRRC09880036 від 28.03.2007 у розмірі 156 139,86 грн.
Постанова про відкриття виконавчого провадження № 55999612 від 15.03.2018 винесена приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М.
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем АТ КБ «Приватбанк» є відносини, які пов`язані із оскарженням вчиненого приватним нотаріусом виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, перевіркою дотримання встановленої законом процедури вчинення такої нотаріальної дії, а також встановленням безспірності суми заборгованості, на підставі права вимоги, що виникло у відповідача за кредитним договором 
Норми права, які застосував суд
Відповідно до п. 19 ст. 37 Закону України «Про нотаріат», вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року за № 1172. Перелік був доповнений цим п. 2 постановою Кабінету Міністрів № 622 від 26.11.2014, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, що набрала законної сили з моменту проголошення, у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною в частині п. 2 Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».
Згідно правового висновку Великої палати Верховного суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Мотивована оцінка і висновки суду
Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд встановив наступне.
Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.
Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис № 5776 вчинено приватним нотаріусом 22.06.2017 на підставі кредитного договору № ODXRRC09880036 від 28.03.2007, який укладений у простій письмовій формі та не був посвідчений нотаріально.
Оцінюючи законність вчинення вказаної нотаріальної дії, суд зазначає, що станом на 22.06.2017 положення Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, якими було розширено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку (шляхом включення до нього кредитних договорів, не посвідчених нотаріально), вже втратили чинність. Зокрема, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 вказані зміни до Переліку документів були визнані незаконними та нечинними з моменту їх прийняття.
З урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17, суд наголошує, що оскільки відповідний пункт Постанови № 662 визнано нечинним, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до вичерпного переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку.
Оскільки оскаржуваний виконавчий напис вчинений після набрання законної сили судовим рішенням про скасування змін до Переліку (тобто після 22.02.2017), приватний нотаріус не мав правових підстав для вчинення такої нотаріальної дії на підставі звичайного письмового договору.
Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, а саме вчинення його на підставі документа, не передбаченого Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, є самостійною і достатньою підставою для визнання такого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин питання щодо фактичної безспірності суми заборгованості не є визначальним для вирішення цього спору, оскільки сама процедура вчинення напису була фундаментально порушена.
Відхилення доводів відповідача
Щодо аргументів відповідача АТ КБ «Приватбанк» про безспірність заборгованості та правомірність вчинення виконавчого напису № 5776 від 22.06.2017, суд дійшов висновку про їх необґрунтованість з огляду на наступне.
Відповідач зазначає, що вчинення напису відбувається за формальними ознаками на підставі документів стягувача, а нотаріус не зобов`язаний запитувати пояснення у боржника. Суд відхиляє цей довід, оскільки лише додержання процедури нотаріусом не є доказом безспірності боргу. Як зазначає відповідач у відзиві, посилаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур.
Так, відповідач стверджує, що оскільки ОСОБА_1 не надав суду контр розрахунків або доказів погашення боргу, то сума заборгованості вважається безспірною. Суд вважає такий підхід помилковим, оскільки обов`язок доведення безспірності заборгованості перед нотаріусом покладено саме на стягувача. Лише сам факт відсутності заперечень боржника на момент вчинення напису не свідчить про його згоду з розміром боргу та не робить заборгованість «безспірною» у розумінні ст. 88 Закону України «Про нотаріат».
Таким чином, суд дійшов висновку, що викладені у відзиві доводи не спростовують факт наявності спору щодо заборгованості на момент вчинення оспорюваного напису, що є самостійною підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.
Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки в ході судового розгляду встановлено факт порушення приватним нотаріусом вимог щодо процедури вчинення виконавчого напису, а саме: здійснення нотаріальної дії на підставі кредитного договору, що не був посвідчений нотаріально, що є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, незалежно від фактичної наявності чи відсутності заборгованості за кредитним договором
Розподіл судових витрат
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд виходить з того, що оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі спеціальної норми ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір має бути стягнутий з відповідача в дохід держави.
При визначенні розміру судового збору суд враховує, що позовна заява надійшла до суду 14.10.2024, а тому ставка збору обчислюється виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2024 - 3028 грн.
Таким чином, за подання фізичною особою позову немайнового характеру розмір судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1211,20 грн.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в дохід держави судового збору в сумі 1211,20 грн.
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 133, 141, 158, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити повністю позов  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк».
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 22.06.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за номером 5776, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, заборгованості за кредитним договором № ODXRRC09880036 від 28.03.2007 у розмірі 156 139,86 грн.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складене 05.03.2026.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 
Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, тел. +380567896021
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович, реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_3 , місцезнаходження: 65082, м. Одеса, вул. Гоголя, буд. 19, офіс 1
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, м. Дніпро, вул. Центральна, 6/9.

Суддя
Подільського міськрайонного суду
Одеської області         Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ