ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2673/24  Номер провадження 22-ц/814/1526/26	Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,
секретар Ванда А.М.,
з участю представника відповідача - адвоката Лепій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Лепій Ольгою Вікторівною,
на заочне рішення Київського районного суду м.Полтави від 19 червня 2024 року, постановлене суддею Шаповал Т.В.,
у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:
29.04.2024 АТ «Перший Український міжнародний банк» звернулося в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 26.10.2021 між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1001997462201. На виконання указаного договору позичальнику видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 70000,00 грн.
ОСОБА_1 допустив порушення виконання зобов`язання за кредитним договором, унаслідок чого станом на 01.02.2024 утворилася заборгованість у загальному розмірі 97013,04 грн, із якої: 61211,24 грн - заборгованість за тілом кредиту; 11,52 грн - заборгованість за процентами; 35790,28 грн - заборгованість за комісією.
Оскільки відповідач у добровільному порядку зобов`язання за кредитним договором не виконує, позивач просить захистити порушене право в судовому порядку, постановивши до стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором №1001997462201 від 26.10.2021 у розмірі 97013,04 грн, а також понесені судові витрати, які склали 2422,40 грн.
Заочним рішенням Київського районного суду м.Полтави від 19.06.2025 позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №1001997462201 від 26.10.2021 у розмірі 97013,04 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн, а всього 99435,44 грн.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем підтверджено належними доказами погодження позичальником істотних умов кредитування та їх неналежне виконання, унаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню за тілом кредиту, відсотками та комісією. 
Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 03.12.2025 заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м.Полтави від 19.06.2024 у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишено без задоволення.
Відповідач, в інтересах якого діє представник - адвокат Лепій О.В., оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати в частині стягнення комісії, ухваливши в цій частині нове рішення, яким відмовити у її стягненні.
Зазначає, що відповідач не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, оскільки направлена йому судова кореспонденція була повернута без вручення адресату з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Також позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували направлення відповідачу позовної заяви з додатками та їх фактичне отримання адресатом.
Звертає увагу, що зі змісту заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №1001997462201 від 26.10.2021 та паспорту споживчого кредиту вбачається, що відповідачу встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99% від суми кредиту в розмірі 2093,00 грн щомісячно, без уточнення найменування конкретної послуги, систематичності її надання. 
Посилаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану у справі №496/3134/19 від 13.07.2022, вважає такі умови кредитування нікчемними, а нараховану позивачем заборгованість за комісією в сумі 35 790,28 грн - безпідставною. Із підстав викладеного, просить зменшити розмір заборгованості постановленої до стягнення із 97013,04 грн до 54932,24 грн, вирахувавши із суми боргу нараховану позивачем комісію у розмірі 35790,28 грн та вже сплачену комісію у розмірі 6279,00 грн.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 16.01.2026.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
У суді апеляційної інстанції представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав, наполягаючи на її задоволенні.
Інші учасники судового процесу, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, що з огляду на положення частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в межах вимог апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 26.10.2021 ОСОБА_2 підписано заяву №№1001997462201 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. За змістом такої заяви позичальник просить надати йому споживчий кредит на наступних умовах: найменування кредитного продукту: кредит на загальні цілі - GP X-sell ВСЕЯСНО2,99 (24) без довідки - банківський переказ; цільове призначення: а) загальні споживчі цілі; б) сплата разової комісії банку; сума: 70 000,00 грн, у т.ч. на загальні споживчі цілі 70 000,00 грн, для сплати разової комісії - 0,00 грн; строк: 24 місяці; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: 2,99%; розмір процентної ставки: 0,01% річних; спосіб надання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі: банківський переказ, переказ на рахунок НОМЕР_1 в АТ «ПУМБ». Реальна річна процента ставка складає 76,9755%. Загальні витрати за споживчим кредитом 50239,16 грн. Загальна вартість кредиту 120239,16 грн. 
За змістом заяви просить надати пакет послуг «Кредитний плюс» та відкрити на його ім`я поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні, тип картки MC WorldPayPassDebitInstantlssue та у відповідності з умовами ДКБО та Тарифами банку, що є невід`ємною частиною ДКБО./а.с.9/
Передувало укладенню такого договору підписання позичальником паспорту споживчого кредиту./а.с.9/
Додатком до позовної заяви є Публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція від 15.03.2021)./а.с.10-14/
26.10.2021 АТ «ПУМБ» перераховано кошти у розмірі 70 000,00 грн, призначення платежу: надання кредитних коштів за договором №1001997462201 від 26.10.2021 за позикою ОСОБА_1 , що підтверджується платіжною інструкцією №ТR.53172818.65533.8810./а.с.15/
Згідно із наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1001997462201 від 26.10.2021 станом на 01.02.2024 становить 97013,04 грн, із якої: 61211,24 грн - заборгованість за тілом кредиту; 11,52 грн - заборгованість за процентами; 35790,28 грн - заборгованість за комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку./а.с.15-16/
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходи із того, що матеріалами справи підтверджено факт укладення позичальником кредитних договорів та їх неналежне виконання, унаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту, відсотками та комісією у розмірі, заявленому до стягнення.
Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися не може з таких підстав.
Стосовно порушення нор процесуального права, колегія суддів ураховує наступне
Умови проведення заочного розгляду справи регламентовані статтею 224 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення). Зокрема, за правилами частини першої наведеної норми суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно із частинами першою, другою статті 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.
Про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: 1) найменування суду, прізвище та ініціали судді, який відкрив провадження у справі, номер справи; 2) найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб); 3) предмет та підстави позову; 4) за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа; 5) дата, час і місце підготовчого засідання, якщо справа буде розглядатися в порядку загального позовного провадження; 6) дата, час і місце проведення судового засідання для розгляду справи по суті, якщо справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; 7) результат вирішення заяв і клопотань позивача, що надійшли разом із позовною заявою, якщо їх вирішення не потребує виклику сторін; 8) строк для подання відповідачем відзиву на позов; 9) строки для подання відповіді на відзив та заперечень, якщо справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження; 10) строк надання пояснень третіми особами, яких було залучено при відкритті провадження у справі; 11) веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається.
Частиною першою статті 190 ЦПК України визначено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.
Згідно із частиною шостою статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Із матеріалів справи убачається, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ./а.с.24/
Судова кореспонденція, зокрема, ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін від 01.05.2024 двічі надсилалася відповідачу ОСОБА_1 за вказаною адресою та була повернута без вручення адресату з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання»/а.с.31-37/
Згідно зі сталою позицією Верховного Суду, зокрема, сформованою у справі №591/3717/21 від 12.01.2023, повернення судової кореспонденції з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» не є належним повідомленням адресата про початок справи та не може свідчити, що відповідач свідомо не скористався процесуальним правом на подання відзиву або клопотань.
При постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції викладене залишив поза увагою та дійшов помилкового висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності відповідача, який не був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, що є порушенням принципу верховенства права та за правилами п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України - обов`язковою підставою для скасування судового рішення.
По суті вимог позову, колегія суддів ураховує наступне
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11, частини другої статті 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини.
Згідно зі статтями 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (оферту), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепту), яка має бути повною і безумовною (статті 640-642 ЦК України).
За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (статті 599 ЦК України).
У відповідності до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17-ц, оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. 
Із матеріалів справи убачається та не заперечується відповідачем, що 26.10.2021 ОСОБА_1 підписав заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписанням такої заяви позичальник підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. При цьому, передувало підписанню відповідної заяви ознайомлення та підписання позичальником Паспорту споживчого кредиту, істотні умови кредитування за яким відповідають змісту заяви, яка містить чітко визначені та доступні для розуміння споживача послуг істотні умови кредитування. 
Підписанням такої заяви відповідач підтвердив своє вільне волевиявлення на укладення кредитного договору, розмір кредиту та розмір процентної ставки. 
Доказів на підтвердження наявності у позичальника на момент підписання заяви заперечень щодо умов кредитування, матеріали справи не містять. Тоді як належність виконання зобов`язання є предметом доказування і у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформульованої у справі №913/618/21 від 08.06.2022.
Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Верховний Суд у справі №554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по картковим рахункам можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
У межах заявленого спору на підтвердження розміру заборгованості, банком, окрім її розрахунку, надано виписку по картковому рахунку, із якої убачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами.
За встановлених обставин колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками.
Стосовно підставності стягнення комісії за надання кредиту, колегія суддів ураховує наступне.
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до пункту 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління НБУ від 08.06.2017 №49, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Тоді як комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, а також постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №461/2857/20.
Апеляційний суд, аналізуючи зміст кредитного договору, встановив, що такий правочин не визначає необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги кредитора, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, також кредитором у договорі про надання кредиту не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які позивачем визначено плату, як комісію за надання кредиту яка склала 2,99% від суми кредиту в розмірі 2093,00 грн щомісячно.
За встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що такі умови надання споживчого кредиту є нікчемними відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому в задоволенні позову в частині стягнення комісії за надання кредиту слід відмовити, вирахувавши із суми боргу нараховану позивачем комісію у розмірі 35790,28 грн та вже сплачену комісію у розмірі 6279,00 грн.
Із підстав викладеного колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо підставності стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками у загальному розмірі 54932,24 грн.
Доводів на спростування викладеного апеляційна скарга не містить. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно зі статтею 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позову в розмірі 1574,56 грн.
Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Лепій Ольгою Вікторівною, - задовольнити.
Заочне рішення Київського районного суду м.Полтави від 19 червня 2024 року – скасувати.
Ухвалити нове, яким позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 54 932,24 грн та судовий збір у розмірі 1 574,56 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 16.03.2026.

Головуючий суддя        Л.І. Пилипчук

Судді          Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак