справа № 278/1445/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року       м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, за участю секретаря Анастасії Юзюк, розглянув цивільну справу за заявою цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, 

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ
ОСОБА_1 звернувся до Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області із позовом в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У обґрунтування заявленого ОСОБА_1 повідомив, що встановлений законодавством України строк для подання заяви про прийняття спадщини він пропустив через те, що смерть матері викликала у нього сильний стрес та депресивний стан, що унеможливили останнього звернутися вчасно до нотаріуса із відповідною заявою. Поміж іншого, ОСОБА_1 також вказав, що він не є фахівцем у галузі права, а тому через постійну зміну цивільного законодавства з приводу врегулювання цих правовідносин не зміг вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Такі причини пропуску строку прийняття спадщини позивач уважає поважними, а тому просить суд поновити йому відповідний строк.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Ухвалою суду від 01 квітня 2025 року в цій справі відкрито загальне позовне провадження.
11 червня 2025 року відповідною ухвалою суду підготовчий розгляд справи завершений і справа призначена до судового розгляду по суті.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Разом із тим, від представників сторін на адресу суду надійшли заяви про здійснення судового розгляду справи за їх відсутності. Причини неявки третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору суду невідомі.
Окрім цього, представником позивача адвокатом Томашевською О.А. до суду скеровані також додаткові пояснення у яких остання зазначає, що з довідки Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 43 від 18 лютого 2026 року вбачається, що ОСОБА_1 з січня 2020 року фактично проживав разом з спадкоємицею, а отже останній фактично прийняв спадщину ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
01 січня 1967 року народився ОСОБА_1 батьками якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 63). 
24 жовтня 2007 року ОСОБА_3 набула у власність житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).
30 серпня 2013 року та 23 жовтня 2013 року ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1822086500:03:001:0444 та на земельну ділянку з кадастровим номером 1822086500:03:001:0445, що підтверджується віповідними витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9-10). 
03 березня 2015 року ОСОБА_3 склала заповіт відповідно до якого усе своє майно вона заповіла ОСОБА_2 . Зазначений заповіт посвідчений секретарем Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області Смірновою О.М. та зареєстровано в реєстрі за № 17 (а.с. 80).
ІНФОРМАЦІЯ_1 в віці 82 роки в місті Житомирі померла ОСОБА_3 (а.с. 64).
Доказів звернення ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 в матеріалах спадкової справи не міститься (а.с. 58-80).
20 січня 2025 року завідувачем Житомирської державної нотаріальної контори Поліщуком А.І. видана довідка про спадкоємців № 119/02-14 згідно з якою відповідно до матеріалів спадкової справи № 31/2024 заяву про прийняття спадщини після останньої подав лише її син ОСОБА_1 (а.с. 79).
Того ж дня вказаним державним нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 117/02-31 згідно з якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після ОСОБА_3 у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 78).
Відповідно до довідки Сінгурівського старостинського округу Новогуйвинської селищної ради Житомирської області № 4 від 06 січня 2025 року ОСОБА_3 станом на 08 лютого 2023 року проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Інших зареєстрованих осіб за цією адресою не було (а.с. 65).
У довідці Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 43 від 18 лютого 2026 року вказано, що ОСОБА_1 з січня 2020 року проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , тобто разом із спадкодавицею (а.с. 176).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Разом із тим, у абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Водночас, у постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17 Верховний Суд наголосив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18 виснувано, що у випадку коли у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. 
Згідно із правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові № 619/2906/23 від 09 жовтня 2024 року, суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Водночас, у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року по справі № 278/304/23 виснувано, що для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ
Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. 
Так, судом установлено, що у лютому 2023 року померла ОСОБА_3 щодо майна якої відкрилась спадщина, яку ОСОБА_1 бажав прийняти, але пропустив встановлений законодавством строк для цього через свою юридичну необізнаність та глибокі душевні переживання з приводу смерті ОСОБА_3 .
Водночас, суд наголошує на тому, що наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 в силу правової позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17, не є поважними, а тому в суду відсутні правові підстави для визначення позивачеві додаткового строку для прийняття спадщини після ОСОБА_3 .
Окремо суд акцентує увагу позивача на тому, що у разі фактичного прийняття спадщини після ОСОБА_3 , на що заявник звертав увагу у додаткових поясненнях, останньому не потрібно визначати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, а відповідно до висновків Верховного Суду, які викладені в постанові від 21 лютого 2024 року по справі № 278/304/23, слід установити факт постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
Результати вирішення спору не дають суду можливості здійснити розподіл судових витрат заявника в порядку ст. 141 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 03 березня 2026 року.

Суддя          Віктор Мокрецький