Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
25 березня 2026 року справа № 520/813/26 

Харківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Григоров Д.В., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Підсереднє" (вул. Центральна, буд. 10,с-ще Підсереднє,Харківська обл., Куп`янський р-н,62608, код ЄДРПОУ00387134) до Державної податкової служби України (пл. Львівська, буд.8,м. Київ,04053, код ЄДРПОУ43005393) про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
Приватне акціонерне товариство "Підсереднє" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило :
- зобов`язати ДПС України скасувати/виключити з Системи електронного адміністрування ПДВ (Єдиного реєстру податкових накладних) завідомо недостовірних 114 податкових накладних, сформованих від імені ПАТ «Підсереднє», а саме: 
- №№ 150, 151, 152, 153, 155, 156 від 29.11.2016;
- №№ 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 160, 161, 162, 163, 164, 165, 166, 167, 168, 169, 170, 171, 176, 177, 178, 179, 180, 201, 202, 203, 204, 205, 206, 207, 208, 209, 210, 211, 212, 213, 214, 215, 216, 217, 218, 219, 220, 221, 222, 223, 224, 225, 226 від 30.11.2016;
- №№ 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123 від 01.12.2016.
В обгрунтування позову зазначалося, що 29.01.2016р. між ПАТ «Підсереднє» та Вовчанською ОДПІ ГУ ДФС було укладено договір № 290120161 про визнання електронних документів, який щороку продовжує свою дію. 14, 15 та 16 грудня 2016 року через комп`ютерну мережу з ІР-адреси НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (відносяться до російської федерації, Болгарії та Словаччини), з електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2, до якої позивач не мав та не має доступу, від імені ПАТ «Підсереднє» невідомими особами сформовано та надіслано на сервер Державної фіскальної служби України 114 завідомо недостовірних податкових накладних на загальну суму ПДВ 9 968 486,69 грн., які були необґрунтовано прийняті (пропущені) і імпортовані у систему електронного адміністрування податку на додану вартість. Про це позивач був поінформований Салтівською ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області вперше листом № 2100/10/20-26-12-01-09 від 29.12.2016р. 
Позивач висновував, що внаслідок протиправних дій невстановлених осіб 14, 15 та 16 грудня 2016 року від імені ПАТ «Підсереднє» були зареєстровані податкові накладні, які сформували фіктивний податковий кредит низці підприємств, з якими позивач ніколи не мав жодних правовідносин 
Після отримання цієї інформації, органами податкового контролю вживались певні заходи реагування, а листом від 15.02.2017р. № 3116/6/99- 99-08-02-01-15 ДФС України повідомило ПАТ «Підсереднє» про прийняття до реагування інформації про порушення податкового законодавства органами податкового контролю у Дніпропетровській, Харківській, Рівненській, Луганській областях та м. Києві.
Позивач стверджував, що внаслідок даних протиправних дій невідомих осіб позивачу на суму необґрунтовано сформованого іншим підприємствам кредиту ПДВ у 9 968 486,69 грн. був зменшений ліміт, на який воно могло здійснювати реєстрацію податкових накладних, що створило ситуацію, за якої фактично позивачу було зменшено вказаний ліміт за відсутності з його боку реєстрації податкових накладних, тобто застосовано наслідки негативного характеру, передбачені податковим законодавством за відсутності дій позивача, із вчиненням яких податкове законодавство пов`язує такі наслідки. 
Ухвалою суду від 30.01.2026р. відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику сторін). 
Відповідач - ДПС України, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити. 
При цьому у поданому відзиві відповідач не спростовував твердження позовної заяви про формування 114 фіктивних податкових накладних іншими, ніж ПрАТ «Підсереднє», особами, зазначив, що за даними ЄРПН «Архів ЄД» «Журнал прийому» до 14.12.2016 підприємство надсилало звітність та податкові накладні з ІР-адреси 130.180.218.191, е-мail pdzvit@gmail.com#1, сертифікат № 0100000000000000000000000000000006961408, видавник UA-36865753-0114 АЦСК ТОВ «Центр сертифікації ключів «Україна», а податкові накладні, що є предметом судового позову, надіслано з інших ІР-адрес: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, е- мail teleprograma348@i.ua#1, сертифікат № 0100000000000000000000000 000000006961402, видавник UA-36865753-0114 АЦСК ТОВ «Центр сертифікації ключів «Україна». 
Відповідач висновував, що збереження в таємниці особистих ключів, що знаходяться на паперових (електронних) носіях, є обов`язком платника податків, його посадових осіб, а скасування реєстрації податкових накладних можливе лише як наслідок вчинення Відповідачем неправомірних дій, а також доведення неправомірності цих дій в суді.
Крім того, відповідач указував на те, що скасування реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних у аналогічних судових спорах характеризується наступними складнощами: фактичної (технічної) можливості ДПС України скасувати реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, де виникло питання стосовно необхідності виконання вимог пункту 12 Порядку ведення ЄРПН, затвердженого постановою КМУ від 29 грудня 2010 р. №1246 (у редакції постанови КМУ від 26 квітня 2017 р. № 341), зокрема, в частині перевірки наявності суми ПДВ, визначеної відповідно до пунктів 2001.3 і 2001.9 статті 2001 ПК України; вчинення ДПС України дій щодо скасування реєстрації податкової накладної в ЄРПН за вимогами пункту 20 Порядку № 1246; відмови у скасуванні податкової накладної при надходженні до ДПС України відповідного судового рішення, яким ДПС України зобов`язується скасувати реєстрацію такої податкової накладної в ЄРПН, якщо у покупця за податковою накладною відсутня сума ПДВ, визначена відповідно до пунктів 2001.3 і 2001.9 статті 2001 ПК України; необхідності прийняття ДПС України окремого рішення для виконання рішення суду про скасування реєстрації податкової накладної в ЄРПН.
Тобто відповідач фактично зазначав про відсутність правового регулювання підзаконними нормативними актами можливості поновлення прав позивача, як платника податків, з урахуванням суті спору в цій справі та заявлених позовних вимог. Решта доводів зводилася до пропущення позивачем строку звернення до суду. 
Представником позивача було надано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому він наголосив на тому, що службові особи ПАТ «Підсереднє» не подавали до реєстрації 114 податкових накладних 14, 15 та 16 грудня 2016, підприємство фізично не могло надавати зазначених у них послуг та постачати вказану у них продукцію. Ці електронні документи є фікцією та наслідком втручання в роботу електронної системи адміністрування ПДВ з боку невстановлених осіб. Отже, представник позивача наголошував, що у позивача, як сумлінного платника податків, не було підстав відображати такі операції у звітності з ПДВ за листопад-грудень 2016 року. Таку позицію фактично підтримано і ГУ ДФС (а згодом і ГУ ДПС) у Харківській області, адже податкові донарахування з цього питання до ПАТ «Підсереднє» застосовано не було.
Також представник позивача доводив, що суд, встановивши факт порушеного права, не може відмовляти у задоволенні позову, посилаючись на відсутність встановленого механізму врегулювання спору між сторонами та повинен вживати всіх необхідних заходів для встановлення істини у справі та відновлення порушеного права платника податків. 
Представником відповідача до суду було подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, значну частину якої склали доводи про порушення позивачем строку звернення до суду. Крім того, висновувалося, що ПК України встановлює механізми виправлення допущених платниками податків помилок, як у показниках податкових накладних, так і у показниках податкової звітності, а отже, виходячи з аналізу позовних вимог та в обґрунтуваннях позивача в позові, на думку представника відповідача, неможливо встановити при вчиненні яких саме дій з боку позивача направлення листа до ДПС або ГУ ДПС, скасування реєстрації помилкових податкових накладних та/або виправлення («обнулення») їх показників у передбачений нормами ПК України, Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246, та Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569, спосіб, ГУ ДПС та/або ДПС України допустили протиправну поведінку (дії/ бездіяльність), яка зумовила неможливість відновлення прав та інтересів позивача у позасудовому порядку і необхідність покладення судом на нього/неї/них обов`язків зобов`язального характеру в судовому порядку.
Дослідивши матеріали справи та доводи сторін, суд встановив наступне. 
Позивач - ПрАТ «Підсереднє» (колишня назва - ПАТ «Підсереднє») є платником податку на додану вартість з 21.07.1997 р., є сільськогосподарським товаровиробником. До сфери діяльності господарства належало та належить вирощування зернових культур, тваринництво та виробництво молока.
29.01.2016р. між ПАТ «Підсереднє» та Вовчанською ОДПІ ГУ ДФС було укладено Договір № 290120161 про визнання електронних документів, який щороку продовжує свою дію. Для активації електронно-цифрових підписів позивач щорічно при переукладанні Договору передає на носії інформації, що використовує флеш-пам`ять для збереження даних та підключається до комп`ютера чи іншого пристрою через USB-порт, згенеровані ключі до ТОВ «Центр сертифікації ключів Україна» разом з іншими необхідними документами.
Відповідно до договору про надання послуг з обробки даних, постачання, видачі та обслуговування посилених сертифікатів відкритих ключів електронного цифрового підпису, директору ПАТ «Підсереднє» Кураці В.М. створено електронно- цифровий підпис.
Протягом 14, 15 та 16 грудня 2016 року через комп`ютерну мережу, з ІР-адрес, що знаходяться на території російської федерації, Болгарії та Словаччини невідомими особами, від імені ПРАТ «ПІДСЕРЕДНЄ» здійснено реєстрацію 114 податкових накладних на загальну суму ПДВ 9 968 486,69 грн., у тому числі на адресу:
ТОВ «Будлідер» (код 37191430, ГУ ДПС у Рівненській області), 44 податкові накладні на загальну суму ПДВ 5 371 265,79 грн, номенклатура товарів - запасні частини. Відповідно до пп. «г» п. 184.1 ст. 184 Кодексу у зв`язку із наданням декларацій про відсутність поставок протягом року 02.02.2018 анульовано реєстрацію платника ПДВ, на момент анулювання обліковувалася сума реєстраційного ліміту 368 341,55 гривень. Сума ліміту «занулена» 20.02.2019 року. 
ТОВ «ЄВРОТРАНС ДНІПРО» (код 39414987, ГУ ДПС у Донецькій області), 10 податкових накладнх на загальну суму ПДВ 1 604 614,93 грн, номенклатура товарів - запасні частини. Відповідно до пп. «г» п. 184.1 ст. 184 Кодексу у зв`язку із наданням декларацій про відсутність поставок протягом року 01.03.2018 анульовано реєстрацію платника ПДВ, на момент анулювання обліковувалася сума реєстраційного ліміту 2 828,17 гривень. Сума ліміту «занулена» 20.02.2019 року.
Приватна виробничо-комерційна фірма «Фіалка» (код 30207687, ГУ ДПС у Рівненській області), 19 податкових накладних на загальну суму ПДВ 950 000 грн, номенклатура товарів - будівельні послуги. Платник має діючу реєстрацію платника ПДВ, сума реєстраційного ліміту у СЕА ПДВ станом на поточну дату складає 7 588 641,38 гривень.
ТОВ «УКРБУДРЕММОНТАЖ ІНЖИНІРІНГ» (код 35776584, ГУ ДПС у Рівненській області), 18 податкових накладних на загальну суму ПДВ 893 333,33 грн, номенклатура - будівельні послуги. Відповідно до пп. «г» п. 184.1 ст. 184 Кодексу у зв`язку із наданням декларацій про відсутність поставок протягом року 01.02.2024 анульовано реєстрацію платника ПДВ, на момент анулювання обліковувалася сума реєстраційного ліміту 105 177,16 гривень. Сума ліміту станом на дату надання інформації складає 105 177,16 гривень.
ТОВ «С/Г ПІДПРИЄМСТВО ДОБРИЙ ГОСПОДАР» (код 37646502, ГУ ДПС у Харківській області), 2 податкові накладні на загальну суму ПДВ 543 792,24 грн, номенклатура товарів - труби, арматура, лист. Відповідно до пп. «г» п. 184.1 ст. 184 Кодексу у зв`язку із наданням декларацій про відсутність поставок протягом року 20.04.2021 анульовано реєстрацію платника ПДВ, на момент анулювання обліковувалася сума реєстраційного ліміту «-» 1 250 714,72 гривень. Крім того, стан підприємства з 28.10.2025 «14 - визнано банкрутом» (рішення суду у справі №922/4359/24) .
ТОВ «Агропромислова компанія» (код 31531059, ГУ ДПС у Луганській області), 5 податкових накладних на загальну суму ПДВ 414 866,56 грн, номенклатура товарів - добриво «амофос». ТОВ «Агропромислова компанія» має діючу реєстрацію платника ПДВ, сума реєстраційного ліміту у СЕА ПДВ на дату надання інформації складає 762 532,70 гривень.
ТОВ «Дельта М Юкрейн» (код 40019394, ГУ ДПС у м. Києві), 13 податкових накладних на загальну суму ПДВ 150 000,0 грн, номенклатура «інформування боржників засобами телефонного зв`язку». ТОВ «Дельта М Юкрейн» має діючу реєстрацію платника ПДВ, сума реєстраційного ліміту у СЕА ПДВ станом на поточну дату складає 44 133,37 гривень.
ТОВ «НВП ХАРКІВ-ЕНЕРГОПРОМСЕРВІС» (код 35970832, ГУ ДПС у Харківській області), 1 податкова накладна на загальну суму ПДВ 31 995 35 грн, номенклатура - будівельні роботи. Відповідно до пп. «г» п. 184.1 ст. 184 Кодексу у зв`язку із наданням декларацій про відсутність поставок протягом року 11.11.2024 анульовано реєстрацію платника ПДВ, на момент анулювання обліковувалася сума реєстраційного ліміту 30 614,77 гривень. Сума ліміту не «занулена»
ТОВ «ВП ПАТРІОТ» (код 37055453, ГУ ДПС у Донецькій області) 1 податкова накладна на загальну суму ПДВ 8 617 99 грн, номенклатура - насоси. Відповідно до пп. «г» п. 184.1 ст. 184 Кодексу у зв`язку із наданням декларацій про відсутність поставок протягом року 25.04.2018 анульовано реєстрацію платника ПДВ, на момент анулювання обліковувалася сума реєстраційного ліміту 13 723,44 гривень. Сума ліміту «занулена» 20.02.2019 року (витяг з ЄРПН - додавався до відзиву).
Про зазначені обставини позивач повідомив контролюючі органи, зокрема, ГУ внутрішньої безпеки ДФС України (заява № 46 від 26.01.2017р.) Листом від 15.02.2017 № 3116/6/99- 99-08-02-01-15 ДФС України повідомило ПАТ «Підсереднє» про прийняття до реагування інформації про порушення податкового законодавства органами податкового контролю у Дніпропетровській, Харківській, Рівненській, Луганській областях та м. Києві .
Внаслідок зазначених вище протиправних дій з реєстрації податкових накладних, позивачу на суму необґрунтовано сформованого іншим підприємствам кредиту ПДВ у 9 968 486,69 грн. був зменшений ліміт, на який воно могло здійснювати реєстрацію податкових накладних. 
Так, згідно з відомостями системи електронного адміністрування ПДВ станом на 09.12.2016 реєстраційний ліміт для ПАТ «Підсереднє» становив 15 523 388,43 грн., а вже 22.12.2016 це значення складало лише 2 600 913,64 грн. З урахуванням того, що протягом цього періоду підприємство у дійсності зареєструвало податкових накладних на загальну суму ПДВ 2 953 988,10 грн, таким чином підтверджується факт необґрунтованого зменшення ліміту на загальну суму 9 968 486,69 грн, за яким підприємство позивача могло здійснювати реєстрацію податкових накладних.
Контролюючими органами, в свою чергу, було здійснено відпрацювання інформації про податкові порушення, пов`язані з втручанням в систему електронного адміністрування ПДВ, про які зазначено вище, до позивача не вживались будь-які заходи реагування на невідповідність задекларованих податкових зобов`язань, сформованих за рахунок 114 завідомо недостовірних податкових накладних на загальну суму ПДВ 9 968 486,69 грн. Цей факт підтверджується листом ГУ ДПС у Харківській області № 38715/6/20-40-04-12-14 від 02.07.2025р., наданим у відповідь на адвокатський запит представника ПрАТ «Підсереднє». 
24.07.2025р., відповідно до п.п. 12, 13 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010р., ПрАТ «Підсереднє» направило на адресу відповідача - ДПС України вимогу (вих.№ 240725) про скасування/виключення із Системи електронного адміністрування ПДВ 114 фіктивних податкових накладних, поданих у грудні 2016 року від імені підприємства - позивача (а.с. 37-38 том 1), на що відповідач надав лист № 24223/6/99-00-04-02-04-06 від 20.08.2025р., в якому повідомив про відсутність законодавчого врегулювання процесу виключення/скасування реєстрації податкових накладних з ЄРПН та можливість реалізації такого механізму тільки за наявності відповідного судового рішення.
Вирішуючи спір, суд зауважує наступне. 
Підпунктом 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.
Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.
Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї (далі - податкова накладна та/або розрахунок коригування), до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр), звіряння даних, що містяться у виданих платникам податку на додану вартість - отримувачам (покупцям) товарів (послуг) податковій накладній та/або розрахунку коригування, з відомостями, які містяться у Реєстрі визначено Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі - Порядок).
Після складення податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі на них накладається електронний цифровий підпис посадових осіб постачальника (продавця) у такому порядку: першим - електронний цифровий підпис головного бухгалтера (бухгалтера) або електронний цифровий підпис керівника; другим - електронний цифровий підпис, що є аналогом відбитка печатки постачальника (продавця) (за наявності). (пункт 5 Порядку).
Відповідно до пункту 6 Порядку, після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС засобами телекомунікаційного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис» та «Про електронні документи та електронний документообіг». Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.
Так, відповідно до пункту 7 Порядку після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до ДФС здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа Формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, та у разі відсутності причин для відмови проводиться їх реєстрація.
Пунктом 9 Порядку визначено, що причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: 1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; 4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); 5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 2001.1 Податкового кодексу України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку, крім іншого, суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Абзацами 1 та 7 пункту 2001.2 статті 2001 Податкового кодексу України встановлено, що платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для відкриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника.
Згідно з абзацами 1, 3 пункту 2001.5 статті 2001 Податкового кодексу України з рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника перераховуються кошти до державного бюджету в сумі податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті за наслідками звітного податкового періоду, та на поточний рахунок платника податку за його заявою, яка подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість, у розмірі суми коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань та суми податкового боргу з податку. При цьому перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі відсутності перевищення суми податку, зазначеної у складених податкових накладних, складених у звітному періоді та зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних, над сумою податкових зобов`язань з податку за операціями з постачання товарів/послуг, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість у цьому звітному періоді. На запит платника податку йому шляхом надсилання електронного повідомлення надається інформація про рух коштів на його рахунках у системі електронного адміністрування податку.
Пунктом 2001. 7 статті 2001 Податкового кодексу України встановлено, що кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 2001.5 статті 200-1 цього Кодексу, та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.
Отже, будь-які дії в системі електронного адміністрування податку на додану вартість призводять до формування податкових зобов`язань, чи то виникнення права на формування податкового кредиту та в подальшому бюджетне відшкодування, що, в свою чергу, веде до руху коштів на електронному рахунку платника податків та зміні його майнового стану.
Згідно наданих до суду пояснень, відповідач не заперечував того, що позивач дійсно не реєстрував податкові накладні, які, з урахуванням сум ПДВ, що в них зазначалися, фактично стали в подальшому підставою для зменшення ліміту. Також не заперечувався і факт незаконного втручання в роботу телекомунікаційних мереж, однак свою відмову виключити зареєстровані податкові накладні з реєстру обґрунтовує технічною неможливістю здійснити такі дії.
Розглядаючи такі доводи, суд зауважує, що у справі Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638 вказано, що сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть. Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. У справі van Duyn v. Home Office, ЄСПЛ зазначив, що принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії» , заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» , заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах («Онер`їлдіз проти Туреччини» , п. 128, та «Беєлер проти Італії», п. 119).
Сама лише відсутність у діючому законодавстві України спеціальної норми, яка прямо передбачає процедуру виключення з системи електронного адміністрування ПДВ податкових накладних за обставин, що склалися в цій справі, на переконання суду, не є підставою для відмови у поновленні права особи, яка зазначала негативного впливу на свої права, як платника податків, без встановлення вини.
Згідно зі статтями 2, 6 та 9 КАС України, у разі відсутності прямої норми суд зобов`язаний діяти, керуючись принципами верховенства права, справедливості та аналогії закону/права, з`ясувавши всі обставини справи.
Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.
Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).
Принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища людини (абзац дев`ятий підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Великої палати Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018).
Верховний Суд у своїх постановах також неодноразово підкреслював, що прогалини у законодавстві не звільняють державні органи від обов`язку забезпечити реалізацію прав осіб.
Крім того, відповідно до п. 56.21. ст. 56 Податкового кодексу України у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків. 
Мова йде не лише про загальнообов`язкове усунення юридичних колізій, яке є одночасно і правом (повноваженням), і процесуальним обов`язком суду при звичайному (безвідносно до виду правовідносин) правозастосуванні. Мова про порядок вирішення ситуацій, у яких стикаються (конфліктують) інтереси платника податків і контролюючого органу, а норми податкового права, що регулюють такі правовідносини, прямо чи внаслідок їх тлумачення, а також у своїй сукупності, не є однозначними та допускають множинне трактування їхніх прав та обов`язків, внаслідок якого можливе вирішення справи як на користь платника, так і проти нього.
Відповідач зазначав у цій справі, що позивачем належним чином не сформульовано в чому саме полягає порушення його права з боку відповідача, проте за наслідками розгляду справи суд з такими твердженнями відповідача не погоджується. При цьому судом вбачається, що позивач вів з відповідачем тривале листування, звертаючись з проханням про виключення фіктивних податкових накладних з Системи електронного адміністрування ПДВ (Єдиного реєстру податкових накладних), проте відповідач таких дій не вчинив, вважаючи, що це питання не є в достатній мірі врегульовано та одночасно посилаючись на відсутність відповідного рішення суду.
З врахуванням викладених вище висновків стосовно застосування найбільш сприятливого варіанту поведінки в інтересах платника податків, слід дійти висновку, що відповідач не вжив достатніх та належних заходів з метою поновлення прав позивача, що вказує на протиправну бездіяльність з його боку. 
Суд ураховує, що визначення поняття "бездіяльність", надано, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 19.04.2018р. у справі № П/9901/137/18 (800/426/17), де Велика Палата зазначила, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Велика Палата у своїх постановах неодноразово висновувала, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень потрібно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає у неухваленні рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно потрібними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були вчинені чи були вчинені з порушенням розумних строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість, підстави та межі бездіяльності, а також її шкідливість для прав та інтересів особи.
Суд наголошує, що, встановивши факт порушеного права, не може відмовляти у задоволенні позову, посилаючись на відсутність встановленого механізму врегулювання спору між сторонами та повинен вживати всіх необхідних заходів для встановлення істини у справі та відновлення порушеного права платника податків.
Така правова позиція викладена Верховним Судом у подібних правовідносинах в постанові від 21.05.2020р. у справі № 826/7666/18. 
Також в зазначеній постанові Верховний Суд указав на те, що належним способом захисту є скасування реєстрації податкових накладних саме в Єдиному реєстрі податкових накладних, а відтак, суд має право обрати найбільш сприятливий спосіб захисту для відновлення порушеного права платника податку.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З врахуванням наведених міркувань суд погоджується з доводами позовної заяви та вважає, що зобов`язання відповідача скасувати/виключити з Системи електронного адміністрування ПДВ (Єдиного реєстру податкових накладних) завідомо недостовірні (фіктивні) податкові накладні, сформовані від імені ПАТ «Підсереднє» без його фактичної участі є належним способом захисту порушеного права позивача. 
Суд ураховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п.75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку. Інші доводи висновків суду не спростовують. 
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов задовольнити. 
Зобов`язати ДПС України скасувати/виключити з Системи електронного адміністрування ПДВ (Єдиного реєстру податкових накладних) завідомо недостовірних 114 податкових накладних, сформованих від імені ПАТ «Підсереднє», а саме: 
- №№ 150, 151, 152, 153, 155, 156 від 29.11.2016;
- №№ 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99, 100, 101, 102, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123, 124, 125, 126, 160, 161, 162, 163, 164, 165, 166, 167, 168, 169, 170, 171, 176, 177, 178, 179, 180, 201, 202, 203, 204, 205, 206, 207, 208, 209, 210, 211, 212, 213, 214, 215, 216, 217, 218, 219, 220, 221, 222, 223, 224, 225, 226 від 30.11.2016;
- №№ 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 110, 111, 112, 113, 114, 115, 116, 117, 118, 119, 120, 121, 122, 123 від 01.12.2016.
Стягнути з ДПС України (код ЄДРПОУ 43005393) на користь ПрАТ "Підсереднє" (код ЄДРПОУ 00387134) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3328,00 грн. (три тисячі триста двадцять вісім гривень) 00 коп. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.В. Григоров