Провадження № 3-в/537/10/2026
Справа № 537/1070/24

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2026 суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Зоріна Д.О., за участі секретаря судових засідань Бобровської К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці подання начальника Кременчуцького районного управління ГУНП в Полтавській області Холондович Олександра про звільнення 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, - 

ВСТАНОВИВ:
До Крюківського районного суду міста Кременчука надійшло подання начальника Кременчуцького районного управління ГУНП в Полтавській області Холондовича О., в якому він просить суд звільнити ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, накладеного постановою Крюківського районного суду міста Кременчука від 09.04.2024, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.
Згідно змісту подання, на виконання постанови суду працівниками Кременчуцького районного управління ГУНП в Полтавській області було здійснено неодноразові виїзди за адресою проживання правопорушника, під час яких останній постійно перебував в стані алкогольного сп`яніння, що унеможливлювало виконання рішення суду. В подальшому було встановлено, що ОСОБА_1 виїхав з міста Кременчука, перебуває поза межами Полтавської області. 28.01.2025 в місті Дніпро відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та протокол про затримання. 28.10.2025 виявлено реєстрацію в ІКС ІПНП Печерського УП ГУНП в місті Києві ЄЛ №39054 про самовільне залишення військової частини ОСОБА_1 останнього передано ВСП. 19.11.2025 на лінію «102» надійшло повідомлення про адміністративне правопорушення ЄО №29750 ВП №2 Черкаського РУП, зазначено, що ОСОБА_1 перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння на території автостанції, останнього госпіталізовано до лікарні. 25.11.2025 виявлено реєстрацію в ІКС ІПНП ВП №2 Черкаського РУП ЄО №30123 про те, що ОСОБА_1 перебував з ознаками сильного алкогольного сп`яніння, а саме лежав на узбіччі, його госпіталізовано до лікарні для лікування. На теперішній час місце перебування ОСОБА_1 не встановлено.
За викладених обставин, оскільки фактичне місцеперебування порушника не встановлено, та посилаючись на те, що за даною постановою сплив строк давності її виконання, зокрема два роки (за аналогією з кримінально-правовим характером Кодексу України про адміністративні правопорушення), начальник Кременчуцького районного управління ГУНП в Полтавській області Холондович О. і звернувся до суду із даним поданням щодо звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення.
Представник Кременчуцького районного управління ГУНП в Полтавській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, із заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався.
Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.
Постановою Крюківського районного суду міста Кременчука від 09.04.2024, яка набрала законної сили 20.04.2024, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на п`ять діб.
Вищевказану постанову суду було направлено до Кременчуцького районного управління ГУНП в Полтавській області та отримано 29.04.2024.
За змістом рапортів інспектора СПДН ВП Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Лепія Д. від 02.06.2024 та від 12.06.2024, при виїзді за місцем мешкання ОСОБА_1 останній перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, що унеможливлювало виконання постанови суду.
Згідно наявних в матеріалах подання документів, 14.07.2024 ОСОБА_1 був зупинений на блок посту за адресою: Дніпровський (Сільський) район, селище Шевченко, вулиця Траса, направлено матеріали ЄО до Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області.
За змістом рапортів інспектора СПДН ВП Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Лепія Д. від 04.07.2024, 14.08.2024, 29.08.2024, 16.09.2024, 23.10.2024, 19.11.2024 при виїзді за місцем мешкання ОСОБА_1 було встановлено, що даний громадянин за місцем мешкання відсутній, він покинув територію Кременчуцького гарнізону, зв`язок з ним відсутній.
Відповідно до змісту рапорту о/ч Печерського УП ГУНП в м. Києві, 28.10.2025 надійшов рапорт інспектора УПП л-та поліції В. Меледере про те, що а адресою: АДРЕСА_2 , виявлено самовільне залишення військової частини або місця служби (дезертирство) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особу передано ВСП.
З поданих до суду матеріалів вбачається, що 19.11.2025 о 12 год. 50 хв. за адресою: Черкаський район, місто Сміла, вулиця Незалежності, будинок 111, в приміщенні автостанції бешкетує чоловік в стані сп`яніння, поводить себе неадекватно, особу встановлено як ОСОБА_1 .
Також, 25.11.2025 о 17 год. 12 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , біля каплички лежить невфдомий чоловік, має явні ознаки алкогольного сп`яніння, особу встановлено як ОСОБА_1 , якого було госпіталізовано для подальшого лікування.
При вирішенні питання, поставленого перед судом начальником Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, суд виходить з наступного.
Відповідно статті 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Загальні правила відбування адміністративного арешту регламентовані статтею 327 КУпАП.
За приписами ч.1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з Кодексу та інших законів України, а згідно з положеннями ст. 9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини, надаючи автономного значення поняттям, які застосовуються в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), часто розцінює справи про адміністративні правопорушення саме як «кримінальні» у розумінні норм Конвенції.
Так, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 р. зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, не містить поняття строки давності виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення, тобто законодавцем залишено поза сферою свого регулювання питання щодо строків виконання таких постанов, створивши при цьому ситуацію безстрокового виконання такого рішення суду.
Припинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у межах КУпАП можливе лише за наявності обставин, зазначених у п. 5 (видання акту амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення), 6 (скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність) і 9 (смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі) ст. 247 цього Кодексу, при наявності яких орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання (ст. 302).
Однак вказана норма має іншу правову природу і не кореспондується зі строками виконання постанов про накладення стягнення у виді адміністративного арешту, а тому в даному конкретному випадку застосована бути не може.
У рішеннях ЄСПЛ також неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності, зокрема у п. 53 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); у п. 19 рішення від 18.12.2008 у справі «Новік проти України» (Novikv.Ukraine), заява № 48068/06).
Натомість, в Кримінальному кодексі України, зокрема статтею 80, передбачені строки, які регламентують звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Крім того, КСУ у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11.10.2011 (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним». У цьому рішенні Суд поширив певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Згідно ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин. Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину. Питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі. Давність не застосовується у разі засудження за злочини проти миру та безпеки людства, передбачені статтями 437-439 та частиною першою статті 442 цього Кодексу.
Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідно до принципу верховенства права давність виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту в адміністративному праві не може тривати довше, ніж давність виконання обвинувального вироку суду у кримінальному праві, у якому особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано: 2 роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі (яким і є арешт згідно п. 8 і 9 ст.51 , 60 КК; п. 7 ч.1 ст.24, 32 КУпАП).
Таким чином, системний аналіз положень КУпАП у поєднанні з вказаним законодавством і судовою практикою, дають підстави вважати, що строк давності виконання постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту повинен розпочинатися з дня набрання цим судовим рішенням законної сили, тобто через десять днів з дня її винесення, і в усякому разі не перевищувати 2-х років.
Однак, судом встановлено, що постанова Крюківського районного суду міста Кременчука відносно ОСОБА_1 ухвалена судом 09.04.2024 та набрала законної сили 20.04.2024, направлена на виконання в частині застосування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту до органів національної поліції. Тобто, строк давності виконання даної постанови судді про накладення стягнення у виді адміністративного арешту відносно ОСОБА_1 на момент розгляду подання в суді, не сплив.
За таких обставин суд не вбачає підстав для прийняття рішення про звільнення ОСОБА_1 від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту на строк п`ять діб, накладеного постановою Крюківського районного суду міста Кременчука від 09.04.2024 за частиною 2 статті 173 – 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку із закінченням строку давності виконання даного судового рішення, у зв`язку із чим в задоволенні подання начальника Кременчуцького районного управління ГУНП в Полтавській області Холондовича О. слід відмовити.
Керуючись статтями 303, 304  Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 80 Кримінального кодексу України суд, - 

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні подання начальника Кременчуцького районного управління ГУНП в Полтавській області Холондовича Олександра про звільнення  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту, накладеного постановою Крюківського районного суду міста Кременчука від 09.04.2024, у зв`язку із закінченням строку давності виконання судового рішення, - відмовити.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги, яка подається до Полтавського апеляційного суду 

Суддя:        Д.О. Зоріна