ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 372/933/24
провадження № 61-5858св25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

учасники справи:
позивач - заступник керівника Київської обласної прокуратури в інтересах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області,
відповідач -  ОСОБА_1 як правонаступник ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та повернення земельних ділянок

за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Павелько Анастасії Русланівни на постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року у складі колегії суддів: Яворського М. А., Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року заступник керівника Київської обласної прокуратури в інтересах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельними ділянками шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та повернення земельних ділянок.

У судовому засіданні 29 жовтня 2024 року представник відповідачки заявив клопотання про залишення позовної заяви без руху, яке мотивував тим, що в матеріалах справи міститься платіжна інструкція від 24 жовтня 2023 року № 3196 з призначенням платежу: судовий збір за подання позовної заяви до відповідача ОСОБА_3 . Стверджував, що в межах цієї справи було повторно використано платіжну інструкцію, яку раніше було долучено до матеріалів справи № 372/5506/23. Крім того, представник відповідачки зазначав, що позивач неправильно визначив ціну позову.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

В судовому засіданні 13 листопада 2024 року представник відповідача - Деркач Д. І. заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке обґрунтовував тим, що листом від 01 листопада 2024 року прокурор повідомив про усунення недоліків, однак позовна заява підлягає залишенню без розгляду, адже прокурор пропустив строк на усунення недоліків позовної заяви.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Обухівський районний суд Київської області ухвалою від 13 листопада 2024 року клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задовольнив. Позовну заяву залишив без розгляду.

Суд першої інстанції мотивував ухвалу тим, що недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі Обухівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2024 року, належним чином усунені не були. Тобто позивач не виконав вимог статей 175, 177 ЦПК України та не усунув недоліків, тому позов необхідно залишити без розгляду.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Київський апеляційний суд постановою від 02 квітня 2025 року апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області задовольнив, ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 13 листопада 2024 року скасував, справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційний суд мотивував постанову тим, що, за змістом частини одинадцятої статті 187 ЦПК України, на стадії після відкриття провадження у справі позовна заява може бути залишена без руху з підстав, якщо заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України. При цьому прокурор при пред`явленні позову зазначив його ціну та розрахунок суми позову, а також надав докази сплати судового збору відповідно до визначеної ним ціни позову, з якою суд погодився.

Суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що ухвала Обухівського районного суду Київської області від 13 листопада 2024 року про залишення позовної заяви без руху не має посилань на те, які саме вимоги ухвали від 29 жовтня 2024 року не були виконані.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У травні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Павелько А. Р. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. 

Крім того, просила замінити  ОСОБА_2 її правонаступником ОСОБА_1 .

Підставою касаційного оскарження вказувала те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17, провадження № 61-13405св18; від 31 липня 2019 року у справі № 753/11963/15-ц, провадження № 61-27369св18, від 14 грудня 2022 року у справі № 521/574/22, провадження № 61-9422св22.

Касаційна скарга мотивована неврахуванням апеляційним судом того, що позовна заява не відповідала вимогам ЦПК України, а саме: визначена позивачем ціна позову за вимоги майнового характеру не відповідає дійсній вартості спірного нерухомого майна, тому судовий збір сплачено не у повному обсязі, на підставі чого місцевий суд залишив позовну заяву без руху, а в подальшому залишив без розгляду.

Також скарга містить доводи про те, що апеляційний суд, відмовивши в задоволенні клопотання прокурора про поновлення процесуальних строків та приєднання до матеріалів справи додаткових доказів, безпідставно приєднав їх до матеріалів справи.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2025 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

30 липня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи 

Скасовуючи ухвалу місцевого суду та направляючи справу для продовження розгляду, апеляційний суд встановив такі обставини.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 10 квітня 2024 року про відкриття провадження встановлено, що позовна заява відповідає вимогам статей 175 - 177 ЦПК України. Підстав, що визначені статтями 185 - 186 ЦПК України для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження у справі, немає. 

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заявив клопотання про залишення позовної заяви без руху. Обґрунтовуючи клопотання представник відповідача зазначив, що в матеріалах справи є платіжна інструкція від 24 жовтня 2023 року № 3196 з призначенням платежу судовий збір за подання позовної заяви до відповідача ОСОБА_3 , отже, позивач у межах цієї справи повторно використав платіжну інструкцію з матеріалів справи № 372/5506/23. Крім того, зазначив, що позивач при поданні позову неправильно визначив ціну позову у розмірі 695 052,82 грн, а тому слід підтвердити належним доказом визначену ціну позову та надати суду звіт про оцінку майна, і доплатити судовий збір.

Обухівський районний суд Київської області ухвалою від 29 жовтня 2024 року позовну заяву залишив без руху та надав строк для усунення недоліків. 

В судовому засіданні 13 листопада 2024 року представник відповідачки - Деркач Д. І. заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, посилаючись на те, що в листі від 01 листопада 2024 року прокурор повідомив про усунення недоліків, однак він пропустив строк для усунення недоліків позовної заяви. Крім того, додані до листа від 01 листопада 2024 року витяги із технічної документації з нормативно-грошових оцінок земельних ділянок не є документами, які визначають дійсну вартість нерухомого майна при обчисленні судового збору, а тому, на думку сторони відповідачки, позивач неправильно визначив та сплатив судовий збір.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 13 листопада 2024 року клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволено. Позовну заяву заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах Козинської селищної ради Обухівського району Київській області залишено без розгляду.

2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Щодо заміни сторони у справі (відповідача) 

У касаційні скарзіпредставник ОСОБА_1 - адвокат Павелько А. Р. просила замінити  ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її правонаступником - ОСОБА_1 , з посиланням на те, що ОСОБА_1 є дочкою відповідачки.

У травні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Павелько А. Р. подала клопотання, до якого додала лист-відповідь приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заїзжай К. М. від 06 травня 2025 року № 47/02-14, з якого відомо, що на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 24 квітня 2025 року № 47 заведено спадкову справу за № 22/2025 до майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інших заяв про прийняття спадщини до нотаріуса не надходило.

Клопотання про заміну відповідача підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Оскільки ОСОБА_1 надала докази на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 , наявності у неї родинних зав`язків зі спадкодавицею, а також докази про відкриття спадкової справи за її заявою, тобто підтвердила факт прийняття спадщини, клопотання ОСОБА_1 про залучення її як правонаступника ОСОБА_2 підлягає задоволенню. 

Щодо касаційної скарги по суті

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Вимоги до позовної заяви визначено у статті 175 ЦПК України.

Відповідно до пунктів 4, 5, 8, 9, 10 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно з частиною четвертою статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини одинадцятої статті 187 ЦПК України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Частиною другою статті 176 ЦПК України визначено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та повертаючи справу для продовження розгляду, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що прокурор при пред`явленні позову дотримав вказані норми процесуального права, а саме зазначив ціну позову та сплатив судовий збір у відповідному розмірі, а суд відкрив провадження у справі, тому, в разі встановлення, що ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна, питання стягнення недоплаченого судового збору повинно бути вирішене судом під час розгляду справи по суті відповідно до частини другої статті 176 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з тим, що прокурор сплатив судовий збір від нормативної грошової оцінки, а мав сплатити виходячи з реальної вартості майна, визначеної за експертною оцінкою, де їх ціна значно вища.

Верховний Суд не бере до уваги такі доводи заявника, оскільки вказана обставина не впливає на правильність оскаржуваної постанови апеляційного суду, адже суд обґрунтовано зазначив, що питання доплати судового збору відповідно до реальної вартості майна повинно бути вирішено судом у порядку частини другої статті 176 ЦПК України при розгляді справи по суті.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 522/12598/22 та застосована апеляційним судом.

При цьому суд апеляційної інстанції обґрунтовано врахував, що ухвала Обухівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2024 року про залишення позовної заяви без руху постановлена всупереч нормам частини другої статті 176, частини другої статті 185 ЦПК України, згідно з якими суд зобов`язаний зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Більше того, ухвала Обухівського районного суду Київської області від 13 листопада 2024 року не містить посилань на те, які саме вимоги ухвали від 29 жовтня 2024 року не були виконані.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду були передчасними, а тому апеляційний суд дійшов правильного висновку про скасування ухвали місцевого суду і направлення справи для продовження розгляду.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що аргументи касаційної скарги (в межах доводів та вимог, які стали підставою для відкриття касаційного провадження) не спростовують висновків апеляційного суду, а зводяться до незгоди заявника з ухваленим у справі судовим рішенням.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду відповідає вимогам закону, і підстав для її скасування немає.

Керуючись статтями 400, 401, 403, 409, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Павелько Анастасії Русланівни про заміну сторони її правонаступником задовольнити.

Замінити відповідача ОСОБА_2 у справі № 372/933/24 її правонаступником -  ОСОБА_1 .

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Павелько Анастасії Русланівни залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року залишити без змін. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Судді:	А. Ю. Зайцев	
		
	Є. В. Коротенко	
		
	М. Ю. Тітов