П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3996/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Жданкіна Наталія Володимирівна 
Суддя-доповідач - Моніч Б.С. 
17 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Моніча Б.С. 
суддів: Білої Л.М.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного судуз позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 13.01.2025 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності розгляд відповідної заяви здійснило Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області. Однак рішенням №024350004461 від 20.01.2025 йому було протиправно відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №024350004461 від 20.01.2025.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання з 01.09.1982 по 02.05.1983 та з 05.06.1985 по 30.06.1987 в Леовському сільськогосподарському технікумі механізації сільського господарства та період роботи з 01.08.1987 по 10.05.1988 в колгоспі імені Шевченка.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.01.2025 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням висновків наданих судом у цьому рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
13.01.2025 ОСОБА_1 звернувся до територіального відділу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зазначена заява позивача за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №024350004461 від 20.01.2025 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.
У спірному рішенні зазначено, що страховий стаж позивача - становить 30 років 09 днів.
До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 07.11.1980, за 1987-1988 роки оскільки відсутні відомості про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі у колгоспі. Також, відмовлено у зарахуванні до страхового стажу період навчання позивача відповідно до диплома серії НОМЕР_2 від 01.07.1987, оскільки навчання перетинається з проходженням військової служби.
Не погоджуючись таким рішенням пенсійного органу, позивач і звернувся до суду із цим позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що недотримання колгоспом вимог законодавства не є відповідальністю працівника та не може бути причиною позбавлення останнього права на належне пенсійне забезпечення. Сумніви відповідача не можуть спростовувати відомості, наявні у трудовій книжці та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового (страхового) стажу за час перебування у колгоспі.
Проходження військової служби в рядах Радянської армії з 03.05.1983 по 04.06.1985, не може бути підставою для неврахування всього періоду навчання з 01.09.1982 по 02.05.1983 та з 05.06.1985 по 30.06.1987.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач, посилаючись на норми матеріального та процесуального права, оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи, відповідно трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 07.11.1980 за 1987-1988, оскільки відсутні відомості про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі у колгоспі. Довідкаіз зазначенням інформації про встановлений та вироблений мінімум трудової участі в колгоспі відсутня.
Відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоду навчання, відповідно диплома НОМЕР_2 від 01.07.1987, оскільки навчання перетинається з проходженням військової служби.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав на правильність висновків суду першої інстанції та просив відмовити в її задоволенні.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади та механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, а також порядок призначення, перерахунку і виплати пенсій та надання соціальних послуг визначені Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон україни №1058-IV).
Частиною 4 статті 24 Закону України № 1058 визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до абзацу 1 частини 2 ст. 24 Закону України №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
У свою чергу, відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв у ній.
Згідно зі статтею 62 Закону №1788-ХІІ та частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Отже, законодавством встановлено пріоритетність відомостей, що містяться у трудовій книжці, при підтвердженні трудового (страхового) стажу.
Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі — Порядок), визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за її відсутності або відсутності відповідних записів у ній стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, архівними установами, а у разі їх відсутності - на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Отже, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019 у справі № 159/4178/16-а.
У відповідності до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
Системний аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
При цьому працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку.
Наведене в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.
За позицією Верховного Суду, викладеної у постановах від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі №638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.
Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.
Стосовно роботи позивача у колгоспі, колегія суддів зазначає, що порядок ведення трудових книжок колгоспників визначався постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 «Про трудові книжки колгоспників».
Згідно п.п. 1, 2 Постанова № 310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.
Відповідно до п.п. 5, 6 Постанови № 310, до трудової книжки колгоспника заносились наступні дані, зокрема: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом до членів колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, припинення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання; причини невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві; на підставі чого внесено запис (дата і номер), відомості про нагородження та заохочення.
Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.
Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (п. 13 Постанови № 310).
Згідно з пунктом 14 Постанови правління колгоспів вживають заходи щодо строгого дотримання встановленого порядку ведення трудових книжок, забезпечення кадрів працівників, які ведуть трудові книжки, підготовленими до такої роботи особами, забезпечують належне зберігання архівних документів, які стосуються трудової діяльності колгоспників.
З матеріалів справи встановлено, що у трудовій книжці позивача містяться: записи про роботу у 1987–1988 роках; відомості про встановлений мінімум трудової участі; відомості про фактичне виконання такого мінімуму (у 1987 році – 107 при мінімумі 100, у 1988 році – 102 при мінімумі 100); посилання на особові рахунки як підставу внесення записів; відсутність записів про невиконання мінімуму без поважних причин.
Отже, твердження апелянта про відсутність відомостей щодо встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі спростовуються змістом трудової книжки, яка є належним та допустимим доказом.
Колегія суддів також враховує усталену практику Верховного Суду, відповідно до якої працівник не може нести негативні наслідки недоліків оформлення первинної документації роботодавцем, а формальні неточності у трудовій книжці не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні стажу за умови підтвердження факту роботи. 
Обов`язок належного ведення трудових книжок покладався на адміністрацію колгоспу, а не на його члена. Відсутність окремої уточнюючої довідки не є підставою для ігнорування належно оформлених записів трудової книжки, якщо остання містить усі необхідні відомості.
Крім того, у разі виникнення сумнівів щодо достовірності документів орган Пенсійного фонду наділений правом витребувати додаткові відомості та провести перевірку. Неможливість або небажання скористатися таким правом не може покладатися на особу як підстава для обмеження її права на пенсійне забезпечення.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про протиправність незарахування спірних періодів роботи є обґрунтованим.
Апелянт також зазначає, що період навчання відповідно до диплома НОМЕР_2 від 01.07.1987 не підлягає зарахуванню, оскільки навчання перетиналося з проходженням військової служби.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач проходив строкову військову службу з 03.05.1983 по 04.06.1985, тоді як навчання тривало з 01.09.1982 по 30.06.1987.
Отже, перетин відбувався лише в частині зазначеного періоду, що не може бути підставою для неврахування всього часу навчання.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що періоди з 01.09.1982 по 02.05.1983 та з 05.06.1985 по 30.06.1987 не перетинаються з проходженням військової служби та підлягають зарахуванню відповідно до законодавства, що діяло на час виникнення відповідних правовідносин.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для зобов`язання пенсійного органу зарахувати до страхового стажу позивача, періоди роботи за 1987-1988 роки відповідно до записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 07.11.1980, періоди навчання з 01.09.1982 по 02.05.1983 та з 05.06.1985 по 30.06.1987, відповідно до диплому серії НОМЕР_2 від 01.07.1987, а також повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 13.01.2025 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з дослідженням усіх основних питань, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.
Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Моніч Б.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Біла Л.М.    Гонтарук В. М.