479/1354/25
2/479/175/26
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
(заочне)
02 березня 2026 року смт.Криве Озеро
Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого – судді  Репушевської О.В.,
за участі: секретаря судового засідання  Рябощук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Криве Озеро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №479/1354/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у ч а с н и к и с п р а в и :
представник позивача Столітній М.М.,
відповідач    ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

ТОВ"ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позову зазначено, що 10 серпня 2024 року між ТОВ"ЛІНЕУРА Україна" та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №4877917, на строк 360 днів, зі сплатою процентів. Крім цього, 13 серпня 2024 року між ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" та відповідачем було укладено Додатковий договір. Сума кредиту, згідно з Додатковим договором складає: 5000 грн., враховуючи внесені зміни до Договору, які оформлені Додатковим договором, сума кредиту на дату укладення Додаткового договору, склала 7500 грн.. 31 березня 2025 року між ТОВ"ЛІНЕУРА Україна" та ТОВ "ФК"ФІНТРАСТ Україна" укладено Договір факторингу №31/03/2025, у відповідності до умов якого ТОВ"ЛІНЕУРА Україна" передає (відступає) ТОВ"ФК"ФІНТРАСТ Україна" за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ"ФК"ФІНТРАСТ Україна" приймає належні ТОВ"ЛІНЕУРА Україна" Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №31/03/2025, ТОВ"ЛІНЕУРА Україна" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 37 275,00 грн.. Також відповідач просить стягнути суму заборгованості за процентами нарахованими ТОВ"ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" за 126 календарний день в сумі 14175,00 грн. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ Україна", ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ"ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ"ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" за договорами кредиту в загальному розмірі 37 275,00 грн. Крім того, в порядку ч.ч.10,11 ст.265 ЦПК України просили зазначити у рішенні суду про те, що (особі), яка здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) – s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3:100: 365 * Дн., де С – сума основного боргу; 3 – 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 – кількість днів у році; Дн. – кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", також позивач просить стягнути з позивача на користь позивача витрати понесені ним по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно заяви позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив не надав, тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Положеннями ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 10 серпня 2024 року між ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" та ОСОБА_1 укладено договір № 4877917 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. 
Відповідно до положень п.1.2. тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 2500 грн..
Згідно положень п.1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 10 серпня 2024 року по 04 серпня 2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. 
За положеннями п.2.1. Договору ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. 
Відповідно до умов Договору, ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 2500 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ "ПЕЙТЕК".
13 серпня 2024 року між ТОВ "ЛІНЕУРА Україна" та відповідачем було укладено додатковий договір до договору №4877917 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10 серпня 2024 року. 
Сторони за взаємною згодою домовились, що згідно умов цього додаткового договору товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2. Додаткового договору).
Сума кредиту, згідно з Додатковим договором складає: 5000 грн.. 
Відповідно до умов Додаткового договору, ТОВ"ЛІНЕУРА Україна" свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 5000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ "ПЕЙТЕК". 
Враховуючи внесені зміни до Договору, які оформлені Додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) сума кредиту на дату укладення Додаткового договору, склала 7500 грн..
31 березня 2025 року між ТОВ"ЛІНЕУРА Україна" та ТОВ "ФК"ФІНТРАСТ Україна" укладено Договір факторингу №31/03/2025, у відповідності до умов якого ТОВ"ЛІНЕУРА Україна" передає (відступає) ТОВ"ФК"ФІНТРАСТ Україна" за плату належні йому Пр,ава Вимоги, а ТОВ"ФК"ФІНТРАСТ Україна" приймає належні ТОВ"ЛІНЕУРА Україна" Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №31/03/2025, ТОВ"ЛІНЕУРА Україна" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 37 275,00 грн., з яких: 7500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 26025,00 грн. - сума заборгованості за відсотками нарахованими первісним кредитором.
Згідно положень ч.1 ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до положень п.4.4 кредитного договору споживач зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пеню (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором.
Згідно положень п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно положень ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.
При цьому не вбачається підстав для нарахування інфляційних втрат 3% річних в порядку, передбаченому ч.ч.10,11 ст.265 ЦПК України.
Відповідно до положень ч.ч.10,11 ст.265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
З аналізу наведених норм вбачається, що суд наділений правом, а не обов`язком у рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості до моменту виконання рішення відсотків або пені.
Крім того наведена вище стаття є нормою процесуального права, не містить імперативного характеру, тобто у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування відсотків або пені до моменту виконання судового рішення.
У зв`язку із задоволенням основних позовних вимог, відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422,40 грн..
Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн., суд зазначає наступне.
Положеннями ч.ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При цьому, законодавство не наводить форму та вимоги до документа, який підтверджує факт сплати клієнтом адвокатського гонорару.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; ордер про надання правничої допомоги серії АІ №2000085, акт №10867 прийому-передачі виконаних робіт , заявку №10867 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що у відшкодуванні витрат на правничу допомогу слід відмовити з огляду на їх недоведення.
Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.526-527,610,611,1054 ЦК України, ст.ст.142,259,263-265,274-279, 280-284 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1  про стягнення кредитної заборгованості за кредитними договорами, – задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків під реєстраційним номером: НОМЕР_2 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" (03150 м.Київ вул.Загородня,15 офіс 118/2) заборгованість за кредитним договором у розмірі 47 700,00 грн., та витрати по сплаті судового збору 2422,40 грн..
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя :