ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1389/24  Номер провадження 22-з/814/36/26	 Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача Дорош А. І.
Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.
при секретарі Коротун І. В.

розглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 

про ухвалення додаткового рішення до постанови Полтавського апеляційного суду від 24 листопада 2025 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Горішньоплавніського міського суду Полтавської області від 26 травня 2025 року цивільний позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором від 17.09.2019 у розмірі 85 872,63 грн та судові витрати в сумі 2 976,36 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , направивши 24.06.2025 засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 24 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволено частково. Рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 26 травня 2025 року – скасовано і ухвалено нове рішення. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 46 111,92 грн. В іншій частині позовних вимог – відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 546,55 грн.

24.12.2025 до Полтавського апеляційного суду засобами поштового зв`язку надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої та апеляційної інстанції, у розмірі 5 430,30 грн (а.с. 174-176). 

Заява мотивована тим, що відповідачем у суді першої інстанції було заявлено про стягнення з позивача судових витрат на правничу допомогу в сумі 8 000 грн та надано копії документів, які підтверджують понесені витрати. Також, в апеляційній скарзі ставилося прохання стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати. Витрати відповідача на правничу допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій складають разом 11 500 грн (8 000+3 500). З врахуванням задоволення позовних вимог на 52,78%, з позивача на користь відповідача підлягають до стягнення судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5 430,30 грн, що становить пропорційно 47,22% від задоволених позовних вимог.

Апеляційний суд у складі колегії суддів, вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення (постанови), зазначає наступне.

Згідно матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_1 – адвокат Глушко З.В. зазначала, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, сплата витрат на професійну правничу допомогу складає 10 000 грн (а.с. 69-74).

10.10.2024 представник ОСОБА_1 – адвокат Глушко З.В. в системі «Електронний суд» сформувала до суду першої інстанції заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн (а.с. 75-76).

До заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу представником ОСОБА_1 – адвокатом Глушко З.В. додано: копії документів на підтвердження повноважень представника (ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю), копію договору про надання правничої допомоги від 09.08.2024, копію акту №534/1389/24 виконаних робіт від 09.10.2024, копію квитанції №241009-1 від 09.10.2024 (а.с. 197-200). 

До апеляційної скарги Кравченко Д.М. додано: копії документів на підтвердження повноважень представника (ордер), копію додаткової угоди №1 від 02.06.2025, копію акту №534/1389/24-АС виконаних робіт від 24.06.2025 всього на суму 8 000 грн, копію квитанції №250624-1 від 24.06.2025 (а.с. 116-119). 

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат з урахуванням наданих доказів, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу, надану адвокатом Глушко З.В. відповідачу ОСОБА_1 , підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141, 142 ЦПК України. 

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Цивільно-процесуальне законодавство встановлює критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.

Таким чином, при вирішенні питання визначення суми відшкодування витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з фінансового стану обох сторін, поведінки сторін під час судового процесу тощо.

Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19, додатковій постанові від 14.04.2022 у справі №755/18750/20 сформував висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом Глушко З.В. документів, їх значення для спору, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 5 430,30 грн є співмірним із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що від позивача АТ «Акцент-Банк» надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Оцінюючи співмірність визначеного розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, апеляційний суд, перш за все, виходить з того, що спір у цій справі не належить до категорій справ значної складності, обсяг матеріалів справи не є значним.

На підставі викладеного та враховуючи принципи розумності, справедливості та пропорційності, колегія суддів вважає, що до стягнення з позивача АТ «Акцент-Банк» на користь відповідача ОСОБА_1 належить 5 430,30 грн понесених витрат (визначена з урахуванням критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатом і заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг, складності справи).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача понесених витрат у суді першої та апеляційної інстанцій на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню.

Керуючись ч. 4, 6 ст. 127, ч. 8 ст. 141, п. 3 ч. 1 ст. 270, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення – задовольнити і ухвалити додаткове рішення.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді першої та апеляційної інстанцій, у розмірі 5 430,30 грн. 

Додаткове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня його ухвалення. Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 23 березня 2026 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов