КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження 
№ 22-ц/824/1360/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 року  місто Київ
справа № 755/18983/24

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Гончарука В.П., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року позивач ПрАТ «СК «АРКС» звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь ПрАТ «СК «АРКС» шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 19362,14 грн., та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 01 березня 2023 року між ПрАТ «СК «АРКС» та ТОВ «БЕТТА-СЕРВІС» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №88063Га3в, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням транспортним засобом марки Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 .
Вказував, що 06 грудня 2023 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Opel, д.н.з. НОМЕР_2 , на Набережному Шосе у місті Києві, не врахував дорожньої обстановки, під час зміни напрямку руху створив небезпеку та перешкоду транспортному засобу Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, чим порушив вимоги пунктів 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху.
Постановою Печерського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року у справі 757/1233/24-п відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Зазначав, що у подальшому страхувальник з огляду на вимоги договору добровільного страхування наземного транспорту звернувся до позивача із відповідною заявою разом із усіма необхідними документами про виплату страхового відшкодування. 
ПрАТ «СК «АРКС» у встановленому порядку здійснило розрахунок розміру страхового відшкодування у розмірі 91737,48 грн. та виплатило його страхувальнику згідно з страховими актами від 21 грудня 2023 року №ARX3966163, від 18 січня 2024 року № ARX4006352.
Позивач зазначив, що до ПрАТ «СК «АРКС» перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 06 грудня 2023 року.
Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в АТ «СГ «ТАС», страхова компанія здійснила виплату позивачу у розмірі 72375,34 грн, на підставі статей 22, 29 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Враховуючи те, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 19362,14 грн., ПрАТ «СК «АРКС» звернулося до суду із цим позовом та просить стягнути із відповідача цю різницю, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року у позові ПрАТ «СК «АРКС» відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ПрАТ «СК «АРКС» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування вимог посилався на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про те, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інститут страхування цивільно-правової відповідальності.
Страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує свої право вимоги, передбачене статтею 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Виходячи з вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вимоги позивача до відповідача про стягнення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування коефіцієнту фізичного зносу в розмірі фактичних витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу є правильною.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на особу, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність обов`язок відшкодування спричиненої нею шкоди може бути покладений виключно у розмірі перевищення такої шкоди над лімітом страхової відповідальності.
Відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність у АТ «СГ «ТАС» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.215254617 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в сумі 160 000,00 грн.
Суд першої інстанції встановив, що розмір шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою був меншим від страхового ліміту 160 000,00 грн, а тому правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача 19 362,14 грн, суми страхового відшкодування суд не вбачав.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 01 березня 2023 року між ПрАТ «СК «АРКС» та ТОВ «БЕТТА-СЕРВІС» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №88063Га3в.
Предметом цього договору є страхування транспортного засобу Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 .
06 грудня 2023 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Opel, державний номерний знак НОМЕР_2 , на Набережному Шосе у місті Києві, не врахував дорожньої обстановки, під час зміни напрямку руху створив небезпеку та перешкоду транспортному засобу Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в наслідок чого здійснив з ним зіткнення, чим порушив вимоги пунктів 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху.
Постановою Печерського районного суду міста Києва від 05 березня 2024 року у справі №757/1233/24-п відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч.6ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мани місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Цивільна відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у АТ «СГ «ТАС» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.215254617 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в сумі 160 000,00 грн., франшиза - 3 200,00 грн.
Страхувальник за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» від 01 березня 2023 року №88063Га3в звернувся до позивача із заявою про подію та про виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, а також із заявою про подію та на виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
У свою чергу позивач здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до своїх зобов`язань за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» від 01 березня 2023року №88063Га3в в розмірі 91 737,48 грн., згідно із страховими актами від 21 грудня 2023 року №ARX3966163 та від 18 січня 2024 року №ARX4006352 та платіжними інструкціями, долученими до матеріалів справи.
Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в АТ «СГ «ТАС», страхова компанія здійснила позивачу виплату у розмірі 72 375,34 грн.
Звертаючись до суду позивач просив відшкодувати різницю між виплатою страхового відшкодування, яке було сплачено позивачем потерпілій особі за договором добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» від 01 березня 2023 року № 88063Га3в та сумою страхового відшкодування, виплаченою АТ «СГ «ТАС», а саме: (91 737,48 грн - 72 375,34 грн) = 19 362,14 грн.
Станом на день розгляду справи ОСОБА_1 не вжив заходів щодо відшкодування збитків позивачу.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV(у редакції на час вчинення ДТП та виплати страхового відшкодування) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (стаття 22 вказаного Закону).
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).
Як вбачається із матеріалів справи, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована у АТ «СГ «ТАС» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.215254617 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в сумі 160000,00 грн., франшиза - 3200,00 грн.
Тобто, на АТ «СГ «ТАС», як страховика відповідача, покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування.
Відповідно до статей 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV(у редакції на час вчинення ДТП та виплати страхового відшкодування) передбачено, що шкода, заподіяна в результатідорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Таким чином, обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, тому за обставин цієї справи у нього не виникло обов`язку повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Аналогічні висновки, викладеного Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 у справі № 754/1114/15-ц, від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18, від 22 квітня 2020 року, у справі № 756/2632/17, від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18, від 11 серпня 2021 року у справі № 554/8473/19.
Позивач ПрАТ «СК «АРКС» здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 91737,48 грн., згідно із страховими актами від 21 грудня 2023 року №ARX3966163 та від 18 січня 2024 року №ARX4006352, що підтверджується платіжними інструкціями від 22 грудня 2023 року №1024657 та від 19 січня 2024 року №1030997.
14 лютого 2024 року АТ «СГ «ТАС» здійснила виплату ПрАТ «СК «АРКС» 72 375,34 грн. в межах ліміту, передбаченого полісом №ЕР215254617, що підтверджується платіжним дорученням №15094.
У позовній заяві позивач вказував на те, що автомобіль Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 неодноразово відновлювався ремонтом до визначеної страхової події, про що свідчить роздруківка з системи «AudaHistory» на базі платформи «Audatex», яка дає інформацію про загальну вартість ремонту транспортного засобу, отже є підстави для застосування коефіцієнту фізичного зносу.
АТ «СГ «ТАС» було розраховано коефіцієнт фізичного зносу в розмірі 0,5139 та застосовано коефіцієнт фізичного зносу до вартості замінюваних матеріалів, зазначених в рахунку НОМЕР_4 та НОМЕР_5, які підтверджують витрати на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля.
Отже, АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «АРКС» у розмірі, визначеному статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме 72375,34 грн. (вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу), а відтак, у страховика відповідача не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка склала 19362,14 грн., незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що страхова виплата АТ «СГ «ТАС» не покриває суму виплаченого страхового відшкодування ПрАТ «СК «АРКС», а тому, невідшкодована сума виплати підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.
А відтак, посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що визначена звітом сума матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля становить 91737,48 грн., тобто є меншою за ліміт відповідальності страховика у розмірі 160000 грн., а тому він не повинен платити суму заявлену у позові спростовуються вищезазначеним.
В силу вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у позові є помилковими, а тому судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про задоволення позову, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн. понесений позивачем у суді першої інстанції та судовий збір у розмірі 4542,00 грн. понесений у суді апеляційної інстанції, а всього 7 570,00 грн.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» - задовольнити.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 травня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», місцезнаходження: місто Київ, вул. Іллінська, 8, код ЄДРПОУ 20474912 шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 19362 грн 14 коп., витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. понесеного у суді першої інстанції та 4542 грн. понесеного у суді апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. 
Головуючий:

Судді: