Справа № 737/94/26
Провадження № 2/737/163/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2026 року  с-ще Куликівка
К у л и к і в с ь к и й р а й о н н и й с у д Ч е р н і г і в с ь к о ї о б л а с т і
суддя секретар 	Лібстер А. С. Скляр А. О.	
розглянувши у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу	№ 737/94/26	
за позовом	ОСОБА_1 	
  до відповідача         	  Куликівської об`єднаної територіальної громади в особі Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області	
  про	  про визнання права власності на будинок в порядку спадкування	
учасники справи та представники:	  	
позивач 	не з`явився	
представник відповідача	не з`явився 	

ВСТАНОВИВ:

До Куликівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Куликівської об`єднаної територіальної громади в особі Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, в якій просить визнати за ним ОСОБА_1 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті його діда ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 26.02.2026 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 18.03.2026.
Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути за його відсутності.
Представник відповідача Куликівської селищної ради надала відзив на позовну заяву, в якому вказує про повне визнання позову, просить справу розглянути за відсутності їх представника.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Згідно ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за результатами підготовчого судового засідання за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, спадкову справу № 66/2025, враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов наступного висновку.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Куликівською селищною радою, Чернігівського району, Чернігівської області, серії НОМЕР_1 від 19 червня 2025 року, актовий запис в книзі реєстрації смерті за №139 (а.с.6).
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 04.10.1974, серія НОМЕР_2 (а.с.63, зворот).
Відповідно до Довідки № 138 від 17 липня 2025 року виданої Кладьківським старостинським округом Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_2 , проживав та був зареєстрованим на дату смерті за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дружиною ОСОБА_3 , 1942 року народження (а.с.15).
21.09.2015 ОСОБА_2 був складений заповіт, який посвідчений секретарем Кладьківської сільської ради, Куликівського району, Чернігівської області Чумаченко Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №21, яким ОСОБА_2 , в разі його смерті, заповів будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_2 ), онуку - позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 заповів решту майна (а.с 14).
Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке знаходиться на території земель Куликівської об`єднаної територіальної громади, Куликівської селищної ради, Чернігівського району (колишньої Кладьківської сільської ради, Куликівського району), Чернігівської області, також і житловий будинок з надвірними будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 , відповідно до даних погосподарських книг зазначений як голова домогосподарства (а.с. 7-12).
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняв спадщину за заповітом після смерті його батька ОСОБА_2 , що повністю підтверджується копією спадкової справи № 66/2025 (60, 71-77)
Позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу, Чернігівської області Тимощука В.О. (а.с. 58).
Відповідно до спадкової справи № 66/2025, дружина спадкодавця ОСОБА_3 1942 року народження, яка була зареєстрована з померлим ОСОБА_2 за вищезазначеною адресою, в порядку визначеному законом, відмовилась від своєї обов`язкової частки у спадщині (а.с 59).
Таким чином, спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 прийняв позивач ОСОБА_1 , що повністю підтверджується копією спадкової справи № 66/2025 (а.с. 55-77).
Відповідно до довідки, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» 04.08.2025 року № 919 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 за померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 станом на 31.12.2012, не зареєстровано (а.с.22).
Постановою приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Тимощука В.І. від 14.01.2026 відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 42).
У відповідності до звіту про оцінку майна, ринкова вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 складає 153106 (сто п`ятдесят три тисячі сто шість грн) 00 коп (а.с.28). 
Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано.
Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» в Чернігівській області ліквідовано Куликівський район та одночасно утворено Чернігівський район (з адміністративним центром у місті Чернігів) у складі територій, в тому числі, Куликівської селищної територіальної громади, затвердженої Кабінетом Міністрів України.
Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як належні та допустимі.
Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.
Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності.
Відповідно до ст. ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № 19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.
Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.
Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.
Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Позивач, як спадкоємець за заповітом, в даному випадку, позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем. Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що позивач, належним чином прийняв спадщину після смерті діда, а інший спадкоємець від спадщини відмовилась.
Враховуючи встановлені обставини, що будинок був побудований в 1960 році, тобто до 05.08.1992 року, позивач спадщину після померлого прийняв, але не може оформити право на спадщину у нотаріуса через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння, суд вважає що право власності підлягає судовому захисту, а позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог
Таким чином, враховуючи те, що Куликівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області є відповідачем лише тому, що інші спадкоємці відсутні, водночас селищна рада ніяким чином не порушувала, чи не визнавала та не оспорювала права, свободи чи законні інтереси позивача, не перешкоджала реалізовувати спадкові права, а відтак суд дійшов висновку, що хоча позовні вимоги задоволені, але підстави для стягнення судового збору з відповідача, відсутні.
Керуючись статтями ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -
В И Р І Ш И В: 
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Куликівської об`єднаної територіальної громади в особі Куликівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (житловий будинок літ. А-1, загальною площею 77,8 кв.м., житловою площею 23,4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: прибудова літ. А1-1, веранда літ. а-1, ганок літ. а1, сарай літ. Б, сарай літ. Е, сарай літ. Д, погріб літ. В, погріб літ. Г), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя  А. С. Лібстер