Справа № 289/571/26
Номер провадження 3/289/261/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2026 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Мельник О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військове звання, посада: майор, офіцер режимної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 23.03.2026, серії КИЖ № 201, офіцер режимної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_1 , 27.02.2026 в період з 13.00 по 17.00 без поважних причин, без дозволу командування ІНФОРМАЦІЯ_3 був незаконно відсутній на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 , чим не дотримувався вимог наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 01.07.2025 № 6, функціональних обов`язків офіцера режимної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 , затверджених наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.04.2025 № 5, чим, в свою чергу, допустив порушення п. 4.4, 4.4.2 Положення про режиму службу Військової служби правопорядку у Збройних Силах України затвердженого наказом Міністерства оборони України від 18.04.2018 № 79 та статей 11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного Статуту ЗС України, чим допустив неналежне виконання службових обов`язків та порушення військової дисципліни, службових обов`язків з організації та здійснення пропускного режиму, порядку допуску особового складу та техніки на адміністративно-господарчу та технічну територій військової частини НОМЕР_3 , що в подальшому, могло створити загрозу безпеки особового складу, майна та об`єктів військової частини НОМЕР_3 , проникнення сторонніх предметів та сторонніх осіб на технічну територію військової частини НОМЕР_3 , що могло мати негативні наслідки.
Дії ОСОБА_1 , уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 кваліфіковано за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав повністю. Зазначив, що залишив місце розташування гарнізона у зв`язку із крайньою необхідністю, а саме необхідністю проведення термінового ремонту власного автомобіля на приватній СТО, який він використовує в службових цілях. Про те що був відсутній на місці служби 27.02.2026 в період з 13.30 до 18.15 год. не заперечує. Вважає, що належним чином повідомив керівництво про необхідність проведення ремонту автомобіля, залишивши письмовий рапорт на столі в своєму кабінеті та по телефону, хоча на його дзвінки ніхто не відповів. За весь час служби в ЗСУ до відповідальності не притягувався, а складений протокол вважає безпідставним та упередженим щодо нього. 
Про те, що безпосереднього керівника, майора ОСОБА_2 обзивав словами нецензурної лайки заперечує.
Захисник адвокат Мозговий В.В. також зазначив, що провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з неправильною кваліфікацією діяння ОСОБА_1 .. Зауважує, що за результатам службового розслідування, майора ОСОБА_1 , можливо слід вважати таким, що самовільно залишив військову частину, а кваліфікована йому норма відповідно вказаного протоколу за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, визначає відповідальність за недбале ставлення до військової службової особи, вчинене в умовах особливого періоду. Посилається на наявність спеціальної норми в КУпАП, а саме, ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, за якою настає адміністративна відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, вчинене в умовах особливого періоду. Таким чином, просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
ТВО начальника групи проведення перевірок та службових розслідувань ІНФОРМАЦІЯ_4 майор ОСОБА_3 , який складав протокол, також надав пояснення по суті справи.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та його захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
У відповідності до п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу Верховенства права в Україні.
Відтак, по аналогії права, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинна бути доведена поза розумним сумнівом.
Тобто, дотримуючись засад змагальності, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтями 251, 255 КУпАП, особи, які уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення та на збір доказів, мають довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, за встановленими обставинами якого відносно неї складено протокол.
У цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення.
Правильність та точність складання адміністративного протоколу впливає на набування ним доказової сили, однак, виходячи з приписів статті 251 КУпАП, наявність протоколу не є достатньою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Диспозицією ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, передбачена відповідальність за діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду.
Так, недбале ставлення до військової служби передбачає невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них.
Несумлінне ставлення службової особи до своїх службових обов`язків, передусім, характеризує поведінку (дію або бездіяльність) при недбалості. Вона означає, що за наявності об`єктивної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, службова особа безвідповідально ставиться до виконання своїх обов`язків, у зв`язку з чим виконує їх неналежним чином (неякісне, неточно, неповно, поверхнево, несвоєчасно тощо) або взагалі не виконує службові обов`язки, які входять до її компетенції. Несумлінне ставлення до службових обов`язків характеризує об`єктивну сторону вчиненого і полягає в тому, що за наявності реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винний або взагалі не діє, або хоча і діє, але неналежним чином.
В судовому засіданні досліджено зібрані по справі докази, а саме: 
- протокол про адміністративне правопорушення серії КИЖ № 201 від 23.03.2026 року щодо ОСОБА_1 за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП;
- письмові пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 від 12.03.2026 року;
- письмові пояснення начальника режимної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 від 13.03.2026 року. Який в своїх поясненнях зазначив, що 27.02.2026 під час перевірки особового складу ним було виявлено відсутність майора ОСОБА_4 на робочому місці. Близько 14.00, коли він вже перебував у військовій частині, йому вперше зателефонував майор ОСОБА_4 . Під час з`ясування причин відсутності майор ОСОБА_4 поводився зухвало, в грубій формі, допускав висловлювання з використанням нецензурної лексики;
- письмові пояснення молодшого сержанта ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 від 13.03.2026 року, в яких він підтвердив, що під час розмови майор ОСОБА_1 висловлювався на адресу майора ОСОБА_2 з проявами агресії та з використанням нецензурної лексики;
- письмові пояснення коменданта штабу ВЧ НОМЕР_3 майора ОСОБА_6 від 13.03.2026 року;
- копію рапорту ТВО начальника режимної служби ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 від 27.02.2026 року;
- копію доповідної записки; 
- копію наказу №68/НАГР від 27.02.2026 про призначення службової перевірки;
- копію витягу з наказу №32 від 09.02.2026;
- копії наказів №6 від 01.07.2025 та №18 від 22.12.2025 про організацію діяльності режимної служби;
- копію наказу №92/НАГР від 23.03.2026 про результати проведення службової перевірки; 
- службову характеристику ОСОБА_1 з місця проходження служби, згідно якої характеризується негативно;
- положення про режимну службу Військової служби правопорядку у ЗСУ затверджену наказом №79 від 18.04.18;
- функціональні обов`язки офіцера режимної служби ІНФОРМАЦІЯ_4 затвердженого наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.04.2025 року №5, тощо.
- рахунок № 03/02 від 27.02.2026 щодо технічного обслуговування автомобіля Тойота Камрі належного ОСОБА_1 з якого слідує, що обслуговування проводилось з 14.00 до 17.30 год.
Також в судовому засіданні майор ОСОБА_4 пояснив, що його робочий день триває з 8.00 до 17.30, під час якого він не зобов`язаний постійно знаходитись в одному місці, а в силу службових обов`язків повинен постійно переміщуватись між підконтрольними об`єктами. Також періодично проводить перевірки у нічний час.
Вивчивши матеріали справи в їх сукупності та давши їм оцінку, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке полягає у неналежному виконанні службових обов`язків та порушенні військової дисципліни, службових обов`язків з організації та здійснення пропускного режиму, порядку допуску особового складу та техніки на адміністративно-господарчу та технічну територій військової частини НОМЕР_3 , які передбачені Функціональними обов`язками офіцера режимної служби, та вважає за необхідне накласти на правопорушника адміністративне стягнення у межах санкції статті у виді штрафу, що буде достатнім та необхідним для виправлення правопорушника та недопущення в подальшому вчинення нового правопорушення. 
Доводи сторони захисту щодо невірної кваліфікації дій, а саме наявності можливого складу адміністративного правопорушення передбаченого 4 ст. 172-11 КУпАП, тобто за самовільне залишення військової частини суд не приймає до уваги, оскільки в ході розгляду справи достеменно встановлено, що дії ОСОБА_1 були направлені не на залишення військової частини з метою ухилитися від проходження військової служби, а на використання службового часу для задоволення особистих побутових потреб внаслідок недбалого ставлення до виконання службових обов`язків. Зокрема, в силу службових обов`язків він має можливість вільно залишати межі підконтрольного об`єкту переміщуючись до іншого на власний розсуд. Про свою відсутність ОСОБА_1 повідомив безпосереднього керівника о 14.00, однак нехтуючи службовими обов`язками, не маючи дозволу керівництва, продовжував займатися особистими справами та з`явився на службі лише о 18.15 год. На підтвердження чого надав суду Рахунок № 03/02 з СТО про технічне обслуговування автомобіля з 14.00 до 17.30 год.
За таких обставин суд кваліфікує дії майора ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як недбале ставлення до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
По місцю проходження служби майор ОСОБА_4 характеризується негативно.
Обставин, що пом`якшують відповідальність в ході розгляду справи не встановлено.
Визначаючи розмір адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, негативну характеристику, а також те, що ОСОБА_1 не заперечуючи факту використання службового часу для ремонту особистого транспортного засобу внаслідок недбалого ставлення до службових обов`язків, своєї вини не визнав та будучи особою офіцерського складу допустив суперечку із безпосереднім керівником з використання нецензурної лексики в присутності підлеглих та нижчих за військовим званням, що суттєво підвищує ступінь суспільної небезпеки вчиненого адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні та спеціальні збори звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Також згідно посвідчення серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій.
Керуючись ст.ст. 221, 247, 280, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суддя, - 

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 гривень.
Штраф належить стягнути на р/р UA198999980313010106000006777, отримувач коштів ГУК у Житомир. обл./ ТГ м. Радомишль/21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37976485, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081100; призначення платежу: «Адміністративні штрафи та інші санкції».
Стягувачем є ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Роз`яснити особі до якої застосовано адміністративне стягнення, що відповідно до частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 (п`ятнадцять) днів з дня вручення йому копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до статті 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною 1 статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 10 діб з моменту її винесення.
Строк пред`явлення постанови суду до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Олександр МЕЛЬНИК 

Постанова набрала законної сили _________________ 20__ р.