ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" березня 2026 р. Справа№ 911/743/24 (911/278/25)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Козир Т.П.
суддів: Пантелієнка В.О. 
Сотнікова С.В. 

за участі секретаря Вага В.В.
та за участю представників:
від позивача: Кандаурова А.П. ліквідатор;
від відповідача: Паніотов О.К. орд.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Київської області від 04.09.2025(повний текст складено 17.09.2025)
у справі №911/743/24(911/278/25) (суддя Т.В. Лутак)
за заявою Ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Дошкільний навчально-виховний заклад "Капітан" арбітражної керуючої Кандаурової Анни Павлівни
до ОСОБА_1 
про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника 

у справі № 911/743/24
за заявою ОСОБА_2 
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Дошкільний навчально-виховний заклад "Капітан" (ідентифікаційний код - 38267903)
про банкрутство,

УСТАНОВИВ:
У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа №911/743/24 за заявою ОСОБА_2 про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дошкільний навчально-виховний заклад "Капітан" (далі - боржник, банкрут, ТОВ "ДНВЗ "Капітан") банкрутом. 

У січні 2025 року в межах даної справи про банкрутство ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Дошкільний навчально-виховний заклад "Капітан" арбітражна керуюча Кандаурової Анни Павлівни (далі - позивач) звернулась у Господарський суд міста Києва із позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якій просила покласти на відповідача субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням товариства до банкрутства у розмірі 1 798 836,00 грн та стягнути вказані грошові кошти на користь банкрута. 
Заява мотивована тим, що відповідач, як керівник (директор) та учасник (засновник) банкрута, не здійснювала належний контроль за товариством, а усі матеріали та обставини у справі вказують на винну, протиправну поведінку учасника та керівника підприємства в одній особі, до якого заявлено вимогу, яка виражається переважно у його протиправній бездіяльності та у підробці фінансової звітності за 2022 рік, не вказуванні кредиторської заборгованості, визнаної рішенням суду; ОСОБА_1 ,, період виконання повноважень керівника (директора) з 12.01.2014 року по 11.11.2024 року, період виконання повноважень учасника 12.01.2014 року по теперішній час), як керівник банкрута, припинила подавати звітність до податкового органу, а в 2022 році дані по наявній кредиторській заборгованості не були внесені в фінансову звітність підприємства, отже керівником подавались неправдиві відомості; у період процедури розпорядження майном колишній керівник затягувала надання відповідей на запити розпорядника майна - не забезпечили проведення процедури інвентаризації активів та зобов`язань боржника; існує об`єктивна сторона порушення з дій з приховування банкрутства, про подання боржником недостовірної інформації про своє фінансове становище та порушення норм КУзПБ та не звернення до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, отже наявні підстави для покладення на відповідача субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилалась на відсутність підстав для покладення на неї субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута, оскільки зі змісту заяви ліквідатора неможливо встановити, яких збитків завдано єдиному кредитору у даній справі тим, що боржником не було подано фінансову звітність за останні роки; загроза неплатоспроможності, у відповідності до положень статті 34 КУзПБ, може виникнути за умови наявності двох або більше кредиторів у справі про банкрутство, проте у даній справі, єдиним кредитором ТОВ "ДНВЗ" Капітан" є лише ОСОБА_2 ; ліквідатор надсилав свої запити на невірну адресу підприємства-боржника, а ці запити надсилались в процедурі розпорядження майном, тобто вже після відкриття провадження у справі про банкрутство, а відтак, ця обставина взагалі не може бути аргументом для покладення субсидіарної відповідальності на відповідача; ліквідатором взагалі не доведено, якими саме умисними діями здійснювалось погіршення фінансово-господарського стану боржника, чи мало місце приховування відповідачем майна боржника, які саме умисні дії призвели до доведення до банкрутства, інші умисні незаконні дії, що сприяли банкрутству ТОВ "ДНВЗ "Капітан", відсутнє також обґрунтування вини відповідача, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю відповідальної особи; ОСОБА_1 ніколи не вживала жодних умисних та цілеспрямованих дій чи бездіяльності, що призвели до банкрутства ТОВ "ДНВЗ "Капітан".

Господарський суд Київської області свої рішенням від 04 вересня 2025 року заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Дошкільний навчально-виховний заклад "Капітан" арбітражної керуючої Кандаурової Анни Павлівни про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням до банкрутства задовольнив.
Поклав субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями Товариства з обмеженою відповідальністю "Дошкільний навчально-виховний заклад "Капітан" у зв`язку із доведенням товариства до банкрутства у розмірі 1798836,00 грн на ОСОБА_1 .
Стягнув з ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 1798836,00грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дошкільний навчально-виховний заклад "Капітан".

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки неплатоспроможність товариства настала внаслідок пожежі, яка сталася 30.12.2019 та унаслідок пожежі було знищено всю матеріально-технічну базу товариства і поліпшення орендованого приміщення, здійснені за рахунок орендаря; "ДНВЗ "Капітан" як юридична особа, ні його власники/керівники не отримали жодної вигоди від настання неплатоспроможності, навпаки, вони є постраждалими особами внаслідок зазначеної пожежі і це був нещасний випадок; законодавець у визначенні поняття "доведення до банкрутство" чітко і прямо пише про умисні дії (бездіяльність), а не про необачність, недбалість тощо; неподання фінансової звітності у 2023 році та відповідних періодах 2024 року боржником (його уповноваженими особами) не може бути підставою покладання субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у даній справі на відповідача, оскільки боржник фактично "був знищений" наприкінці 2019 року, починаючи з 28.01.2022 перебував у стані ліквідації, господарську діяльність не здійснював, заборгованість перед кредиторами не утворювалась, а неподання такої звітності не завдало жодної шкоди будь-кому; у ОСОБА_1 був відсутній обов`язок подавати заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство, оскільки ч. 6 ст.34 КУзПБ (в редакції, що діяла до відкриття провадження у справі про банкрутство) передбачала такий обов`язок при наявності декількох кредиторів, однак у даній справі єдиним кредитором ТОВ "ДНВЗ" Капітан" є лише ОСОБА_2 ; рішення ОСОБА_1 про ліквідацію товариства не свідчить про доведення до банкрутства, оскільки підприємство себе вичерпало, вся матеріальна база знищена, ОСОБА_3 , чоловік і партнер по сімейному бізнесу, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому в цій ситуації ОСОБА_1 прийняла рішення припинити юридичну особу шляхом законної повноцінної ліквідації; твердження про погану взаємодія відповідача із арбітражною керуючою і не передача документів боржника є безпідставними, оскільки арбітражна керуюча направляла запити на невірну адресу, і ці запити надсилались вже в процедурі банкрутства, тому не можуть слугувати доказом факти доведення до банкрутства.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечила проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що під час виконання повноважень ліквідатора банкрута було проаналізовано обставини втрати платоспроможності боржника та дії відповідних осіб, які мали наслідком її настання та встановлено ознаки з доведення підприємства до банкрутства, що й стало підставою для подання до суду заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням підприємства до банкрутства через протиправну бездіяльність; ОСОБА_1 , як засновник та керівник підприємства банкрута (період виконання повноважень керівника (директора) з 12.01.2014 по 11.11.2024, з урахуванням смерті співзасновника підприємства - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 ), здійснювала керівництво товариством та вирішувала фінансові питання, приймала розпорядчі рішення щодо діяльності підприємства, а також управлінські рішення, в тому числі й щодо звітування перед податковими органами; з 12.04.2018 між ОСОБА_2 та ТОВ "ДВНЗ "Капітан" в особі директора ОСОБА_1 , було укладено Договір оренди двоповерхового будинку (садівницьке товариство "Чайка 2", АДРЕСА_1 ). 30.12.2019 у вказаному будинку сталась пожежа внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_4 , яка не забезпечила дотримання норм і правил пожежної безпеки; рішенням суду від 13.07.2022 у справі №369/4237/21 з ТОВ "ДВНЗ "Капітан" на користь ОСОБА_2 було стягнено майнову шкоду у розмірі 1 803 250 грн та судовий збір в сумі 11350,00 грн; в той же час, після пожежі, ОСОБА_1 у 2020-2021 роках реєструє інші підприємства аналогічних видів діяльності (заклади дошкільної освіти); що свідчить про те, що відповідач умисно, повністю розуміючи свої дії, залишила підприємство - ТОВ "ДНВЗ "Капітан" з боргами для ухилення від виплати заборгованості за нанесену пожежею шкоду, та продовжила ведення такого самого виду господарської діяльності, але вже в інших підприємствах; відповідач, як керівник боржника, подавала фінансову звітність підприємства з недостовірними даними, а розпочавши процедуру припинення юридичної особи, не повідомила кредитора про початок ліквідації підприємства, чим порушила його права; крім того, у період процедури розпорядження майном ОСОБА_1 затягувала надання відповідей на запити розпорядника майна, не виконала обов`язку щодо передачі бухгалтерської та іншої документації, печаток та штампів, матеріальних та інших цінностей підприємства ліквідатору.

Представник відповідача (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити.
Позивач (ліквідатор банкрута) у судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві. 
Представник кредитора ( ОСОБА_2 ) - адвокат Пашковський Д.В. у судовому засіданні підтримав позицію ліквідатора. 

Заслухавши пояснення представників сторін і кредитора, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Господарського суду Київської області від 11.11.2024 було припинено процедуру розпорядження майном боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дошкільний навчально-виховний заклад "Капітан" (08606, Київська область, с. Крячки, вул.Народна, 11; ідентифікаційний код: 38267903) та припинено повноваження арбітражної керуючої Кандаурової Анни Павлівни (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 696 від 22.04.2013; адреса: АДРЕСА_2 ) як розпорядника майна боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дошкільний навчально-виховний заклад "Капітан", визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Дошкільний навчально-виховний заклад "Капітан" (ідентифікаційний код: 38267903) та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дошкільний навчально-виховний заклад "Капітан" (ідентифікаційний код: 38267903) арбітражну керуючу Кандаурову Анну Павлівну (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 696 від 22.04.2013; адреса: АДРЕСА_2 ).
Під час виконання арбітражним керуючим повноважень у ліквідаційній процедурі ТОВ "ДНВЗ "Капітан" ліквідатором було виявлено обставини доведення боржника керівником та учасником ТОВ "ДНВЗ "Капітан" ОСОБА_1 до банкрутства, у зв`язку з чим у січні 2025 року ліквідатором було подано позовну заяву про покладення на відповідача субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням товариства до банкрутства у розмірі 1 798 836,00 грн та стягнення вказаних грошових кошти на користь банкрута.
В обґрунтування заяви ліквідатором зазначені наступні обставини та підстави: 
- 12.04.2018 між ОСОБА_2 та ТОВ "ДНВЗ "Капітан", було укладено Договір оренди та Акт прийому-передачі земельної ділянки разом з двоповерховим будинком, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ; 
- відповідно до умов Договору, після підписання Акту прийому-передачі ТОВ "ДНВЗ "Капітан" несе повну відповідальність за майно та його стан. 
- 30.12.2019 року за адресою: АДРЕСА_3 , виникла пожежа. Внаслідок пожежі приміщення пошкоджено вогнем, чим завдано шкоду, а подальше використання будинку без проведення ремонтних робіт не було можливим;
-висновком експерта в пожежно-технічній експертизі встановлено факт протиправної поведінки директора ТОВ "ДНВЗ "Капітан", в особі ОСОБА_1 , що виражається в недотримані вимог керівництва з експлуатації твердопаливного котла SWaG, недотримані виконання вимог ст.13 Закону України "Про охорону праці" та р.ІІ, p.IV "Правил пожежної безпеки в Україні" та наявність причинно-наслідкового зв`язку між недотриманням директором ТОВ "ДНВЗ "Капітан" норм і правил пожежної безпеки та виникненням пожежі, а відповідальною особою за виникнення пожежі є директор ТОВ "ДНВЗ "Капітан", в особі ОСОБА_1 . 
- у подальшому ОСОБА_2 звернувся з позовом до ТОВ "ДНВЗ "Капітан" до Києво-Святошинського районного суду Київської області та рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.07.2022 у справі №369/4237/21 позов було задоволено, вирішено стягнути з ТОВ "ДНВЗ "Капітан" на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 1 803 250,00 грн та судовий збір у розмірі 11 350,00 грн; 
- заборгованість за вказаним рішенням суду, ТОВ "ДНВЗ "Капітан" на користь кредитора - ОСОБА_2 повністю не сплачена та складає: 1814600,00грн;
- ухвалою Господарського суду Київської області від 18.04.2024 було відкрито провадження по справі №911/743/24 про банкрутство ТОВ "ДНВЗ "Капітан" та визнано вимоги ОСОБА_2 в розмірі 1 814 600,00 грн;
- арбітражним керуючим Кандауровою А.П. в процедурі розпорядження майном та в ліквідаційній процедурі складено Звіт про фінансовий стан ТОВ "ДНВЗ "Капітан" сформований на підставі аналізу фінансово-господарської діяльності та аналізу наявності ознак фіктивного банкрутства, наявності ознак доведення до банкрутства, наявності ознак приховування стійкої фінансової неспроможності, яким виявлено ознаки дій з приховування банкрутства, про подання Боржником недостовірно інформації про своє фінансове становище та порушення норм КУзПБ та не звернення до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство;
- станом на день подання позову, наявний борг Боржника перед Кредитором у сумі 1 814 600,00 грн. Заборгованість не погашена, що відображено в реєстрі вимог кредиторів станом на день подання даного позову;
- рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2022 року у справі №369/4237/21 набрало законної сили 12.09.2022 року, а відтак, датою виникнення боргу на суму - 1 814 600,00 грн є 12.09.2022 року;
- заборгованість виникла у 2022 році, проте керівником та учасником ТОВ "ДНВЗ "Капітан" в одній особі - ОСОБА_1 не було прийнято раціональних рішень, не вжито своєчасних та дієвих заходів, зокрема, шляхом проведення реструктуризації заборгованості по зобов`язаннях;
- відповідно до інвентаризації, проведеної 11.12.2024 року, в Боржника відсутнє майно та активи, грошові кошти, окрім дебіторської заборгованості в розмірі 15 764,00 грн. Ліквідаційна маса становить 15 764,00 грн. Різниця між кредиторською заборгованістю та ліквідаційною масою становить: 1 814 600,00 грн. - 15 764,00 грн. = 1 798 836,00 грн.;
- господарську діяльність ТОВ "ДНВЗ "Капітан" фактично припинило, також припинило подання обов`язкової звітності в 2023 та в 2024 роках, що є протиправним, та при цьому засновником і керівником в одній особі, гр. ОСОБА_1 , не було прийнято рішення про звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, враховуючи показники балансу та існуючу кредиторську заборгованість;
- боржник визнає неподання звітності за 2023 та 2024 роки у Клопотанні від 18.10.2024 року, поданому через електронний суд в матеріали справи про банкрутство №911/743/24, та вказує з невідомих підстав, що розраховував на припинення державної реєстрації Товариства ще у 2022 році. При цьому ТОВ "ДНВЗ "Капітан" було достеменно відомо про існування наявності справи №369/4237/21 та прийнятого Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2022 року у справі №369/4237/21, яке не було відображене в фінансовій звітності за 2022 рік.; 
- припинення державної реєстрації підприємства можливе тільки у випадку відсутності заборгованості перед кредиторами, у випадку наявності кредиторської заборгованості ліквідація підприємства шляхом припинення державної реєстрації не здійснюється;
- як вбачається з листа Головного управління статистики у Київській області № 17-06/13-443-24 від 07.05.2024, Головне управління статистики у Київській області, в межах повноважень, повідомило, що первинні та адміністративні дані в паперовій або електронній формі, отримані центральним органом виконавчої влади з питань статистики під час проведення державних статистичних спостережень, підлягають знищенню протягом одного року з дати їх отримання від респондентів. Водночас, ТОВ "ДНВЗ "Капітан" надало 24.04.2024 року фінансові звіти за 2022 рік.
- як вбачається з листа ГУ ДПС у Київській області податкова декларація ТОВ "ДНВЗ "Капітан" подавалась за 2021 рік.
- в період коли банкруту було завдано збитків, а саме 30.12.2019 року, його учасник (засновник) та керівник (директор) ТОВ "ДНВЗ "Капітан" в одній особі, період виконання повноважень керівника (директора) з 12.01.2014 по 11.11.2024 року - день прийняття господарським судом Київської області постанови про визнання банкрутом; відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: розмір частки засновника (учасника) складає - 100 000,00 грн; тип бенефіціарного володіння: прямий вирішальний вплив; відсоток частки статутного капіталу в юридичній особі або відсоток права голосу в юридичній особі: 100%; не вживав жодних заходів щодо контролю за діяльністю товариства;
- отже, що учасник (засновник) банкрута не здійснював належний контроль за товариством, а усі матеріали та обставини у справі вказують на винну, протиправну поведінку учасника та керівника підприємства в одній особі, до якого заявлено вимогу, яка виражається переважно у його протиправній бездіяльності та у підробці фінансової звітності за 2022 рік, та не вказуванні кредиторської заборгованості визнаної рішенням суду; 
- ліквідатором також встановлено, що саме ОСОБА_1 , період виконання повноважень керівника (директора) з 12.01.2014 року по 11.11.2024 року, період виконання повноважень учасника 12.01.2014 року по теперішній час), як керівник банкрута, припинила подавати звітність до податкового органу, а в 2022 році дані по наявній кредиторській заборгованості не були внесені в фінансову звітність підприємства, отже керівником подавались неправдиві відомості;.
- згідно проведеного аналізу документів, ліквідатором встановлено, що фінансова звітність ТОВ "ДНВЗ "Капітан" не подавалася із 2023 року, що є порушенням ч. 1 ст. 13 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні";
- крім того, ліквідатор зазначає, що у період процедури розпорядження майном колишній керівник затягував надання відповідей на запити розпорядника майна - не забезпечив проведення процедури інвентаризації активів та зобов`язань боржника; 
- також, вважає, що такі дії як ухилення від вчинення обов`язку із передачі документації, активів банкрута спричиняє негативні наслідки для процедури розпорядження майном, ліквідаційної процедури у вигляді їх затягування, є приховуванням документації і активів боржника, що перешкоджає належному виконанню повноважень арбітражного керуючого;
- розпорядник майна був позбавлений можливості оперативно проаналізувати господарську діяльність ТОВ "ДНВЗ "Капітан" та виявити майно для задоволення вимог кредитора - ОСОБА_2 .
На підтвердження вказаних доводів ліквідатором було додано до позовної заяви витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб; Звіт про фінансовий стан боржника від 11.12.2024; лист представника боржника арбітражному керуючому від 04.09.2024; акт про пожежу від 30.12.2019; висновок експертів від 09.12.2020; заочне рішення від 13.07.20222 у справі №936/4237/21 (провадження №2/369/1091/22); інвентаризаційні акти від 11.12.2024; реєстр вимог кредиторів у справі про банкрутство станом на 11.11.2024; лист ГУС у Київській області від 07.05.2024; лист ГУ ДПС у Київській області від 08.10.2024; клопотання про долучення доказів до справи №911/743/24 від 18.10.2024.

На виконання вимог суду першої інстанції від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надійшов лист №6932/10-1-25/вх 6091/10-25 від 02.04.2025 про складання висновку про наявність/відсутність ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неплатоспроможності ТОВ "ДНВЗ "Капітан".
У вказаному листі зазначено про відсутність ознак фіктивного банкрутства, відсутність можливості встановлення наявності або відсутності ознак дій з доведення до банкрутства, а також про наявність ознак дій з приховування банкрутства. 

Відповідач у відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти позовних вимог, зазначила про те, що відсутні підстави для покладення на неї субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями банкрута, оскільки зі змісту заяви ліквідатора неможливо встановити, яких збитків завдано єдиному кредитору у даній справі тим, що боржником не було подано фінансову звітність за останні роки.
Також вказувала, що загроза неплатоспроможності, у відповідності до положень статті 34 КУзПБ, може виникнути за умови наявності двох або більше кредиторів у справі про банкрутство, проте у даній справі єдиним кредитором ТОВ "ДНВЗ" Капітан" є лише ОСОБА_2 .
Щодо тверджень ліквідатора про ненадання документів, то ліквідатор надсилав свої запити на невірну адресу відповідача та підприємства-боржника, також ці запити надсилались в процедурі розпорядження майном, тобто вже після відкриття провадження у справі про банкрутство, а відтак, ця обставина взагалі не може бути аргументом для покладення субсидіарної відповідальності на відповідача.
Крім цього, відповідач вказувала, що ліквідатором взагалі не доведено, якими саме умисними діями здійснювалось погіршення фінансово-господарського стану боржника, чи мало місце приховування відповідачем майна боржника, які саме умисні дії призвели до доведення до банкрутства, інші умисні незаконні дії, що сприяли банкрутству ТОВ "ДНВЗ "Капітан", відсутнє також обґрунтування вини відповідача, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю відповідальної особи, оскільки ОСОБА_1 ніколи не вживала жодних умисних та цілеспрямованих дій чи бездіяльності, що призвели до банкрутства ТОВ "ДНВЗ "Капітан".

В процесі розгляду справи позивачем було надано реєстр вимог кредиторів станом на 31.03.2025, згідно якого єдиним кредитором є ОСОБА_2 із загальною сумою вимог в розмірі 1 908 780,00 грн.
Також в процесі розгляду справи позивачем були подані додаткові пояснення, у яких зазначено, що ОСОБА_1 , як керівник боржника, була особою відповідальною за норми і правила пожежної безпеки, отже саме через дії ОСОБА_1 виникла пожежа і була нанесена шкода майну ОСОБА_2 . Крім того, дії, які в подальшому вчинялись ОСОБА_1 , свідчать про навмисне ухиляння ОСОБА_1 від виконання зобов`язань. Так, ОСОБА_1 відкрила нові підприємства, де була засновником з вирішальним правом голосу, та керівником з такими ж КВЕДами й продовжила вести аналогічну господарську діяльність як і діяльність, яка велась ТОВ "ДВНЗ "Капітан", а саме: 
- 26.02.2019 року ОСОБА_1 було зареєстровано як Фізичну особу-підприємця з такими ж КВЕДами, та продовжено ведення господарської діяльності з надання освітніх послуг;
- 06.05.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватний заклад дошкільної освіти "Мідл вей" код ЄДРПОУ 43611708, КВЕД, види діяльності: 85.10 Дошкільна освіта (основний), відомості про структуру власності юридичної особи: ОСОБА_1 80%, ОСОБА_5 20%, розмір статуту 100 000,00 грн;
- 08.07.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю "Путрівська гімназія "Мідл вей" код ЄДРПОУ 44393807; КВЕД, види діяльності: 85.10 Дошкільна освіта (основний), відомості про структуру власності юридичної особи: ОСОБА_1 75%, ОСОБА_5 25%, розмір статуту 50 000,00 грн; 
- 16.12.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було зареєстровано Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватний заклад дошкільної освіти "Мідл вей Чайка" код ЄДРПОУ 44417010, КВЕД, види діяльності: 85.10 Дошкільна освіта (основний), відомості про структуру власності юридичної особи: ОСОБА_1 90%, ОСОБА_6 10%, розмір статуту 3 000,00 грн;
- в усіх вищевказаних підприємствах ОСОБА_1 є засновником з прямим вирішальним впливом, в двох підприємствах ТОВ "ПЗДО "Мідл вей" та ТОВ "ПЗДО "Мідл вей Чайка" є керівником з моменту реєстрації;
- сукупність даних фактів свідчить про те, що ОСОБА_1 умисно, повністю розуміючи свої дії, залишила підприємство - ТОВ "ДНВЗ "Капітан" з боргами для ухилення від виплати заборгованості за нанесену пожежею шкоду, та продовжила ведення такого самого виду господарської діяльності, але вже в інших підприємствах;
- також, ліквідатором було досліджено факт, що ОСОБА_2 не укладала договори страхування по об`єкту, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , також не отримувалось страхове відшкодування.
На підтвердження вказаних доводів були надані наступні докази: безкоштовний запит ФОП ОСОБА_1; безкоштовний запит щодо ТОВ "Приватний заклад дошкільної освіти "Мідл вей"; безкоштовний запит щодо ТОВ "Путрівська гімназія "Мідл вей"; безкоштовний запит щодо ТОВ "Приватний заклад дошкільної освіти "Мідл вей Чайка"; роздруківок сторінок з Фейсбуку та Інстаграму вказаних дитячих садочків та гімназії.

За наслідком розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість вимог ліквідатора, задоволення його заяви про застосування субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням до банкрутства та наявність підстав для покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ТОВ "ДНВЗ "Капітан" у розмірі 1 798 836,00 грн, у зв`язку із доведенням товариства до банкрутства, на ОСОБА_1 .
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами відсутності її вини у доведені ТОВ "ДНВЗ "Капітан" до банкрутства та не спростовано доводи ліквідатора банкрута арбітражної керуючої Кандаурової Анни Павлівни, викладені у заяві про покладення субсидіарної відповідальності.

Однак, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ліквідатора, з огляду на наступне.
Загальні умови та підстави для притягнення до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство визначені Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), який був чинний на час звернення ліквідатора до суду із даним позовом, та Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).
Так, відповідно до частини 1 статті 619 ЦК України, договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.
Відповідно до частини 1 статті 215 ГК України у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва - боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства.
Умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом (частина 3 статті 215 ГК України).
Приховування банкрутства, фіктивне банкрутство або умисне доведення до банкрутства, а також неправомірні дії у процедурах неплатоспроможності, пов`язані з розпорядженням майном боржника, що завдали істотної шкоди інтересам кредиторів та держави, тягнуть за собою кримінальну відповідальність винних осіб відповідно до закону (частина 4 статті 215 ГК України).
Законом України "Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб" від 9 січня 2025 року №4196-IX доповнено КУзПБ статтею 9-1 "Відповідальність за порушення законодавства про банкрутство", якою визначені поняття "фіктивне банкрутство", "доведення до банкрутства" та "приховування банкрутства", однак вказаний Закон був введений в дію лише 28.08.2025, тобто вже після відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ДНВЗ "Каптан" та після звернення ліквідатора до суду із даним позовом. 
Так, згідно частин 3, 4 статті 9-1 КУзПБ доведенням до банкрутства визнається стійка неплатоспроможність боржника, викликана умисними діями (бездіяльністю) керівника (органів управління), власника майна (органу, уповноваженого управляти майном), а також інших осіб, якщо це завдало матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів і господарським судом боржника визнано банкрутом. 
Приховуванням банкрутства визнається умисне невиконання керівником (органом управління) боржника передбаченого цим Кодексом обов`язку у визначений строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у разі стійкої фінансової неспроможності боржника і відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство за заявою кредитора.
Застосування субсидіарної відповідальності у справах про банкрутство урегульовано нормами частини 2 статті 61 КУзПБ, згідно якої під час здійснення своїх повноважень ліквідатор, кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 19.06.2024 у справі №906/1155/20 (906/1113/21) дійшов висновку, що у справі про банкрутство субсидіарна відповідальність має деліктну природу та узгоджується із частиною 1 статті 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Тобто недостатність майна юридичної особи, яка перебуває в судовій процедурі ліквідації, за умови доведення боржника до банкрутства, поповнюється за рахунок задоволення права вимоги про відшкодування шкоди до осіб, дії/бездіяльність яких кваліфікуються судом як доведення до банкрутства.
Потерпілою особою в такому випадку є банкрут, щодо якого відкрито ліквідаційну процедуру. Саме банкрут, від імені якого діє ліквідатор (арбітражний керуючий), у порядку, визначеному статтею 61 КУзПБ, звертається з вимогою до третіх осіб, з вини яких настало банкрутство боржника.
Визначене нормами частини 2 статті 61 КУзПБ правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю відповідно до закону необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності. Такими елементами є об`єкт та суб`єкт правопорушення, а також об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення.
Об`єктом правопорушення є ті майнові права боржника та кредиторів, вимоги яких визнані у справі про банкрутство, що порушені у зв`язку з доведенням боржника до банкрутства, та відновлення яких відбувається відшкодуванням шкоди у межах покладення субсидіарної відповідальності за правилами частини 2 статті 61 КУзПБ.
Об`єктивну сторону правопорушення становлять дії/бездіяльність відповідних суб`єктів, прийняття ними рішень, надання вказівок на вчинення дій або на утримання від них, що призвели до відсутності у боржника майнових активів для задоволення вимог кредиторів або до відсутності інформації про такі активи, що виключає можливість дослідження активу та його оцінки, тобто які окремо або у своїй сукупності спричинили неплатоспроможність боржника та, відповідно, вказують (свідчать) про доведення конкретними особами боржника до банкрутства.
Зокрема, доведення до банкрутства можуть спричинити дії з відчуження майна за заниженими цінами, придбання майна за завищеними цінами, надання послуг за цінами, нижчими за ринкові, здійснення невиправдано ризикових чи невигідних операцій тощо. Неправомірні дії чи бездіяльність, завдання ними шкоди боржнику та виявлення її розміру можуть не збігатися у часі. Наприклад, окремі неправомірні дії чи бездіяльність або сукупність таких дій чи бездіяльності можуть мати наслідком втрату ліквідності юридичною особою в майбутньому (див. також mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі №761/45721/16-ц, від 25.05.2021 у справі №910/11027/18).
Верховний Суд неодноразово зазначав, що законодавцем не конкретизовано, які саме дії чи бездіяльність складають об`єктивну сторону відповідного правопорушення. Тому при вирішенні питання щодо кола обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, мають прийматися до уваги також положення частини 1 статті 215 ГК України та підстави для порушення справи про банкрутство, з огляду на які такими діями можуть бути, зокрема: 
1) вчинення суб`єктами відповідальності будь-яких дій, направлених на набуття майна, за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення; 
2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення про виведення активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника по його інших зобов`язаннях; 
3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення майнових дій чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів юридичної особи боржника на користь інших юридичних осіб, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника тощо. 
Наведений перелік обставин, які мають братися до уваги під час розгляду питання застосування субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, не є вичерпним.
Необхідно зауважити, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Будь-яка господарська операція, дія суб`єкта господарювання повинна мати розумне пояснення мети та мотивів її здійснення, які мають відповідати інтересам цієї юридичної особи (зокрема такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 10.08.2023 у справі №904/8850/14).
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. Між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема директором чи генеральним директором) у процесі діяльності складаються відносини довірчого характеру, у зв`язку з чим протиправна поведінка зазначеної особи може виражатись не лише у невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному чи недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень.
Недодержання принципу добросовісності перетворюється на винну поведінку, оскільки протиправне порушення суб`єктивних цивільних прав особи є прямим наслідком дій зобов`язаної особи, яка, виходячи з конкретних обставин, могла усвідомлювати характер своїх дій як таких, що можуть завдати шкоди.
Водночас визначальним для застосування субсидіарної відповідальності є доведення відповідно до частини 2 статті 61 КУзПБ та з урахуванням положень статті 74, 76, 77 ГПК України причинно-наслідкового зв`язку між винними діями/бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних для боржника наслідків (неплатоспроможності боржника та відсутності у боржника активів для задоволення вимог, визнаних у процедурі банкрутства вимог кредиторів), обов`язок чого покладається на ліквідатора. 
Встановлення такого причинно-наслідкового зв`язку також належить до об`єктивної сторони цього правопорушення.
Тобто зміст відповідного делікту становлять умисні і цілеспрямовані дії/бездіяльність, результатом яких є банкрутство юридичної особи та шкода, завдана приватним і суспільним інтересам.
За змістом частини 2 статті 61 КУзПБ вказані умисні дії/бездіяльність та їх результат узагальнено іменуються доведенням до банкрутства, що і дає назву цьому делікту. При цьому винні особи хоча і не є стороною боргових зобов`язань, але їх поведінка перебуває в причинно-наслідковому зв`язку зі шкодою у вигляді непогашених вимог кредиторів.
Суб`єкт (суб`єкти) правопорушення визначені законом, зокрема, ними є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника.
Притягнення до субсидіарної відповідальності винних у доведенні до банкрутства осіб є не лише механізмом відновлення порушених прав кредиторів, а також стимулюванням добросовісної поведінки засновників, керівників та інших осіб пов`язаних з боржником і як наслідок недопущення здійснення права власності на шкоду інших осіб.
Щодо суб`єктивної сторони правопорушення, то її становить ставлення особи до вчинюваних нею дій чи бездіяльності (вини суб`єкта правопорушення).
Статтею 61 КУзПБ закріплено правову презумпцію субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, складовими якої є недостатність майна ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів та наявність ознак доведення боржника до банкрутства.
Однак зазначена презумпція є спростовною, оскільки передбачає можливість відповідних осіб довести відсутність своєї вини у банкрутстві боржника та уникнути відповідальності. Спростовуючи названу презумпцію, особа, яка притягується до відповідальності має право довести свою добросовісність, підтвердивши, зокрема, оплатне придбання активу боржника на умовах, на яких за порівняних обставин зазвичай укладаються аналогічні правочини, та довівши, що вчинені за її участі (впливу) операції приносять дохід, відображені у відповідності з їх дійсним економічним змістом, а отримана боржником вигода обумовлена розумними економічними чинниками.
Необхідна сукупність обставин, що утворюють склад відповідного правопорушення, зокрема доведення боржника до банкрутства його засновником (учасником, керівником тощо), недостатність майна / активів у складі ліквідаційної маси для задоволення визнаних у справі вимог кредиторів та розмір субсидіарної відповідальності, повинна бути підтверджена доказами, які відповідають засадам належності, допустимості, достовірності та вірогідності, передбаченим статтями 76-79 ГПК України.
Господарський суд під час розгляду відповідної заяви оцінює подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема, з точки зору відповідності їх наведеним у критеріям.
До таких доказів належать, зокрема, звіт за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника, висновок про наявність або відсутність ознак доведення боржника до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій під час провадження у справі про банкрутство за результатом його проведення, складені відповідно до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності, тощо. КУзПБ не містить вичерпного переліку доказів, які підтверджують факт доведення боржника до банкрутства та / або спростовують такий факт.
При цьому, господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (близький за змістом висновок щодо можливості суду самостійно встановлювати наявність складу правопорушення сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі № 920/715/17).
Перевіривши доводи, викладені у заяві ліквідатора та у запереченнях відповідача, дослідивши наявні у справі докази, апеляційний господарський суд виходить із того, що матеріалами справи не підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 дій з відчуження майна за заниженими цінами, придбання майна за завищеними цінами, надання послуг за цінами, нижчими за ринкові, здійснення невиправдано ризикових чи невигідних операцій тощо. 
Натомість, матеріалами справи підтверджується, що ТОВ "ДНВЗ "Капітан" для здійснення господарської діяльності (надання дошкільної освіти) використовувало орендований у ОСОБА_2 двоповерховий будинок, в якому 30.12.2019 виникла пожежа, внаслідок чого приміщення пошкоджено вогнем, чим завдано шкоду, а подальше використання будинку без проведення ремонтних робіт не було можливим.
Так, відповідно до акту про пожежу від 30.12.2020 року, що складений комісією у складі старшого інспектора відділу застосування санкцій та аналітичної роботи ЦЗД ГУ ДСНС України в Київській обл. старшого лейтенанта служби цивільного захисту ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , 30.12.2019 року приблизно о 13 год. 11 хв. за адресою: с/т "Чайка 2" участок 41, виникла пожежа, місце виникнення пожежі - перекриття; пожежею знищено: крівля по всій площі, перекриття, речі домашнього вжитку, побутові речі тощо; пожежею пошкоджено - другий та перший поверх, перекриття, вікна, двері, речі домашнього та побутового вжитку, стіни; ймовірна причина пожежі - несправність пічного опалення.
Згідно висновку експертів Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 09.12.2020 року №656/1366/1367/20-23/22690/31991/31992/20-46 між недотриманням директором ТОВ "ДНВЗ "Капітан" в особі ОСОБА_1 вимог статті 13 Закону України "Про охорону праці" та Р.ІІ, P.IV "Правил пожежної безпеки в Україні", що призвело до виникнення пожежі у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , наявний причинно-наслідковий зв`язок.
Причиною виникнення пожежі, яка сталась 30.12.2019 в будинку, є самозаймання горючих конструктивних елементів покрівлі зазначеного будинку, у місті проходження крізь нього металевої димової труби, по якій видалялись продукти горіння з твердопаливного котла верхнього горіння SWaG, встановленого у згаданому будинку. Це сталося через займання відкладень сажі на стінках усередині зазначеної груби та досягнення на її зовнішній поверхні температури, здатної до запалення горючих конструктивних елементів даху, поблизу зазначеної туби. Займання сажі відбулось внаслідок недотримання режиму топки твердопаливного котла верхнього горіння SWaG, яке полягало у відключенні автоматичного режиму подачі повітря, у залежності від температури теплоносія. Саме постійне примусове подавання повітря у топку котла вентилятором призвело до підвищення температури у топці котла до тих значень, при яких відбулось займання сажі, яка відклалася на внутрішній поверхні димової труби.
Під час топки котла SWaG, встановленого у досліджуваному будинку, були недотримані вимоги керівництва з його експлуатації, а саме, була примусово заблокована система регулювання подавання кількості повітря в топкову камеру, з послідуючим безконтрольними наростанням температури, як у топковій камері, так і димовій трубі із займанням в ній відкладень сажі.
Оскільки, до експлуатації котла була допущена особа, шо здійснювала топку котла на момент виникнення пожежі, яка не пройшла спеціального навчання, відповідальною особою за виникнення пожежі є директор ТОВ "ДНВЗ "Капітан" в особі ОСОБА_1 недотримано виконання вимог статті 13 Закону України "Про охорону праці" та Р.ІІ, P.ІV "Правил пожежної безпеки в Україні".
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.07.2022 у справі №369/4237/21, яке набрало законної сили, на підставі вказаного висновку експертизи встановлено наявність у діях ТОВ "ДНВЗ "Капітан" повного складу цивільного правопорушення, у зв`язку із чим з останнього було стягнуто на користь ОСОБА_2 відшкодування майнової шкоди у розмірі 1 803 250 грн.
Оскільки ТОВ "ДНВЗ "Капітан" присуджену судом суму майнової шкоди ОСОБА_2 не сплатило, останній звернувся до суду із заявою про визнання боржника банкрутом. 
Як зазначалось вище, зміст відповідного делікту "доведення до банкрутства" становлять умисні і цілеспрямовані дії/бездіяльність, результатом яких є банкрутство юридичної особи та шкода, завдана приватним і суспільним інтересам.
Однак, у матеріалах справи відсутні жодні докази того, що ОСОБА_1 , як керівником і засновником боржника, вчинялись будь-які умисні дії саме на доведення товариства до банкрутства, натомість, неплатоспроможність товариства виникла внаслідок об`єктивних факторів - знищення майна, в якому товариство здійснювало господарську діяльність, через недбалість та недотримання Правил пожежної безпеки в Україні, проте це, згідно наведених положень КУзПБ та правових позицій Верховного Суду, не може бути підставою для покладання на відповідача субсидіарної відповідальності за борговим зобов`язаннями ТОВ "ДНВЗ "Капітан".
Щодо посилань позивача на те, що ОСОБА_1 вчинялись дії з приховування банкрутства (неподання податкової звітності і неподання заяви про відкриття провадження про банкрутство), а також не надавались документи на вимоги ліквідатора, то згідно наведених положень статті 61 КУзПБ підставою для субсидіарної відповідальністю є саме доведення до банкрутства, а не приховування банкрутства чи інші порушення КУзПБ.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, наведені норми чинного законодавства і висновки Верховного Суду, оцінивши докази у справі в їх сукупності, апеляційний господарський суд прийшов до висновку щодо відсутності правових для задоволення заявлених ліквідатором вимог про притягнення відповідача до субсидіарної відповідальності за борговим зобов`язаннями ТОВ "ДНВЗ "Капітан", оскільки ліквідатором не доведено належними та допустимими доказами існування причинно-наслідкового зв`язку між діями/бездіяльністю ОСОБА_1 і доведенням ТОВ "ДНВЗ "Капітан" до банкрутства, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в апеляційному порядку з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову повністю.
Отже, апеляційна скарга відповідача підлягає до задоволення.
Відповідно до положень ст.129 ГПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати останнього на сплату судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
2. Скасувати рішення Господарського суду Київської області від 04 вересня 2025 року.
3. У позові відмовити повністю. 
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дошкільний навчально-виховний заклад "Капітан" (08687, Київська область, Васильківський район, с. Крячки, вул. Народна, 11; ідентифікаційний код: 38267903) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) - 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. 
5. Видачу наказу доручити Господарському суду Київської області.
6. Справу повернути до Господарського суду Київської області.
7. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 12.03.2026.

Головуючий суддя Т.П. Козир 

Судді В.О. Пантелієнко

С.В. Сотніков