Справа № 523/21187/25
Провадження №2-о/523/91/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" квітня 2026 р. м.Одеса
Пересипський районний суд міста Одеси в складі:
Головуючого судді – Мурманової І.М. 
Присяжних: Шурдова С.М., Колесникова В.А. 
за участі секретаря судового засідання – Шаріпової Ю.М. 
представника заявника ОСОБА_1 – адвоката Білик В.О. поза межами приміщення суду
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в режимі відеоконференції в м. Одесі заяву ОСОБА_1 заінтересовані особи: Пересипський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Військова частина НОМЕР_1 , про оголошення фізичної особи померлою, -

ВСТАНОВИВ:

Від імені та в інтересах заявника ОСОБА_1 до Пересипського районного суду м. Одеси з заявою про оголошення фізичної особи померлою, звернувся адвокат Білик Володимир Олексійович. 
В обґрунтування заяви адвокат зазначив, що заявник є сином безвісті зниклого сержанта ОСОБА_2 . Щодо обставин заяви, представник зазначив, що сержант ОСОБА_2 був призваний на військову службу 30.07.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 до військової частини НОМЕР_2 . 22.09.2024 року він зник безвісти під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Веселе Курської області. 
Відповідно до сповіщення № 181 від 18.08.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 його батько, сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який призваний на військову службу 30.07.2024 року до військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи відданим військовій присязі на вірність Українському народу, зник безвісти 22 вересня 2024 року під час виконання бойового завдання, поблизу населеного пункту Веселе, Курської області. На підставі доповідної записки командира НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_3 від 29.09.2024 за вх. № 36881, з метою встановлення обставин та причин, що сприяли зникненню безвісти 22.09.2024 начальника лазні польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_2 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 1171 від 02.10.2024 призначено службове розслідування. 
Відповідно до ч. 2 ст. 46 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років, а за наявності обставин, що загрожували їй смертю — не раніше шести місяців. 
З урахуванням викладеного представник просить: оголосити сержанта Збройних Сил України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 , уродженця м. Одеса, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 – померлим (загиблим) ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Веселе Курської області. Датою смерті (загибелі) громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважати 20 вересня 2024 року. 
Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.
Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 14 жовтня 2025 року заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в судове засідання. 
Ухвалою суду від 08 грудня 2025 року було витребувано від Центру надання адміністративних послуг відомості щодо підтвердження місця реєстрація ОСОБА_2 (а.с.62). 
На адресу суду 08.01.2026 року (вх. №865) надійшли письмові пояснення за підписом представника Пересипського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, згідно яких представником зазначено про застосування пункту 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні №52/2 від 08.10.2000 року, та висловлено думку щодо розгляду справи за відсутності представника заінтересованої особи (а.с.70). 
На адресу суду 08.12.2025 року (вх. №53023) надійшло клопотання представника заявника про долучення доказів, а саме про долучення реєстру прав власності на нерухоме майно щодо ОСОБА_2 (№5005075308217 від 14.03.2025), який підтверджує наявність у нього права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.71-76). 
В подальшому 09.12.2025 року (вх.53115) за підписом представника Військової частини НОМЕР_1 про залишення заяви без розгляду з підстав того, що ймовірний спір про право (а.с.81-86). 
За підписом представника заявника 11.12.2025 року (вх.353785) надійшли заперечення на клопотання (а.с.97-102). 
На виконання ухвали про витребування доказів, на адресу суду 21.01.2026 року надійшов лист відповідь Департаменту надання адміністративних послуг щодо підтвердження місця реєстрації ОСОБА_2 (а.с.107). 
Також, 06.04.2026 року (вх. №16116) за підписом представника заявника адвоката Білик В.О. надійшли додаткові пояснення у справі. Згідно яких представник зазначив, що обставини загибелі ОСОБА_2 є конкретними, зафіксованими у бойових документах та детально дослідженими у ході службового розслідування, що повністю виключає будь-яку правову невизначеність щодо факту та причин його смерті. 
Відповідно до Витягу із журналу бойових дій військової частини (запис від 01.12.2024), містяться чіткі та несуперечливі відомості про те, що сержант ОСОБА_2 , який обіймав посаду начальника польової лазні взводу матеріального забезпечення, загинув о 15:48 20 вересня 2024 року під час виконання обов`язків військової служби. 
Як вбачається із Витягу журналу бойових дій військової частини, безпосередньою локацією подій була позиція ПВ «ВІТАС». Тіло загиблого не було евакуйовано одразу після загибелі через високу інтенсивність вогневого впливу. 
Приблизно о 13:57 22 вересня 2024 року, внаслідок масованих штурмових дій противника зазначену позицію було втрачено. Проведення будь-яких пошуково-евакуаційних заходів стало фізично неможливим у зв`язку з переходом території під контроль ворога. 
Наведені обставини пройшли ретельну перевірку та були повністю підтверджені матеріалами службового розслідування, проведеного на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративної діяльності) № 1171 від 02.10.2024 та № 1539 від 02.12.2024. Висновки розслідування ґрунтуються на письмових поясненнях безпосередніх учасників подій та свідків — старшого лейтенанта ОСОБА_4 та молодшого сержанта ОСОБА_5 , які особисто спостерігали обставини, що загрожували життю ОСОБА_2 , та підтвердили факт неможливості вивезення його тіла.
Таким чином, наявна сукупність доказів не просто вказує на ймовірне зникнення безвісти, а беззаперечно доводить факт перебування ОСОБА_2 в умовах, які об`єктивно й неминуче загрожували життю, та настання його смерті внаслідок бойових дій. 
Щодо строку для оголошення ОСОБА_2 померлим. Відповідно до абзацу першого частини другої статті 46 Цивільного кодексу України, діє загальне правило, згідно з яким фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. Проте в абзаці другому частини другої цієї ж статті законодавець передбачив спеціальну виняткову норму: з урахуванням конкретних обставин справи фізична особа може бути оголошена судом померлою і до спливу цього строку, але не раніше ніж через шість місяців. Застосування саме цієї скороченої спеціальної норми у справі ОСОБА_2 є повністю обґрунтованим.
Сукупність зібраних доказів у поєднанні з тривалістю часу, що минув з моменту бойового зіткнення, на думку адвоката, дає всі законні підстави для задоволення заяви до завершення воєнних дій.
З урахуванням викладеного представник просить: прийняти дані письмові пояснення до розгляду та врахувати викладені в них аргументи під час розгляду цивільної справи; клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення заяви без розгляду — відхилити як повністю безпідставне та необґрунтоване; заяву ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою — задовольнити в повному обсязі; оголосити громадянина України, сержанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,— померлим; встановити дату смерті ОСОБА_2 — ІНФОРМАЦІЯ_4 (як день, зафіксований в офіційних бойових документах військової частини як день його фактичної загибелі) (а.с.129-147). Аналогічні пояснення (а.с.148-153). 
В судовому засіданні представник заявника заяву про оголошення фізичної особи померлою підтримав та просив її задовольнити, зазначив, що в матеріалах справи наявні всі докази на підтвердження обставин викладених у заяві. Щодо можливості розгляду справи у відсутність заінтересованих осіб, зазначив, що перешкод не має та є можливість розглянути справу у їх відсутність. 
Представники заінтересованих осіб: Пересипський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Військова частина НОМЕР_1 про час та місце слухання справи повідомлені, представник Пересипського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в письмових поясненнях зазначив щодо можливості розгляду справи за відсутності представника. 
Заслухавши пояснення представника заявника, який просив заяву задовольнити, дослідивши матеріали справи, докази надані на підтвердження обставин викладених у заяві в їх сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав задоволення заяви з огляду на наступне. 
Щодо клопотання про залишення заяви без розгляду суд зазначає наступне. 
Так, згідно поданого клопотання представник ВЧА4689 зазначив, що до справи не були долучені відповіді (оскільки ймовірно такі відомості не витребувано) - Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини; 2. Об`єднаного центру з пошуку та звільнення полонених Служби безпеки України; 3. Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими; 4. «Українського національного центру розбудови миру», який виконує функції Національного інформаційного бюро відповідно до Женевських конвенцій про поводження з військовополоненими та про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року; 5. міжнародного комітету Червоного Хреста.
Дані обставина можуть вплинути на всебічне, повне, об`єктивне та безпосереднє дослідження судом усіх доказів, що стосуються справи, у т.ч. виключення факту перебування військовослужбовця сержанта ОСОБА_2 у полоні.
Щодо наявністю спору про право, представник зазначив,що якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. 
Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, оскільки в порядку окремого провадження може вирішуватися питання про факт, але не спір про цивільне право. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про цивільне право.
З доданих до заяви доказів не вбачається можливим зрозуміти чи є у ОСОБА_2 інші діти та інші родичі (брати (сестри), які (після встановлення юридичного факту) набувають право на отримання відповідних виплат та на отримання спадщини, отже, у справі, ймовірно, наявний спір про право. 
Вказані відомості можливо отримати шляхом отримання відповідних витягів з ДРАЦСГ, проте, такі до матеріалів заяви не долучені. Просимо суд встановити наявність спору про право, оскільки заінтересована особа заперечує проти встановлення такого факту, що фактично унеможливлює її розгляд в порядку окремого провадження. Наголошуємо, що за наявності спору про право, встановлення юридичного факту повинно вирішуватися не в порядку окремого провадження, а в позовному провадженні.
З даного приводу суд зазначає, що, як встановлено матеріалами справи, заявник звернувся до суду з метою усунення правової невизначеності щодо юридичного статусу свого батька ОСОБА_2 , який за офіційними документами вважається зниклим або загиблим у бою, але смерть якого не зареєстрована органами ДРАЦС. 
Суд погоджується з доводами представника щодо відсутність суб`єктного та предметного складу спору про право. Наявність спору про право передбачає наявність суперечності між конкретними суб`єктами щодо їхніх матеріальних прав та обов`язків (наприклад, коли дві особи претендують на одне й те саме майно або заперечують права одна одної). 
Військова частина НОМЕР_1 не є спадкоємцем ОСОБА_2 , не претендує на його майно та не заявляє жодних самостійних прав на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно, між Заявником та Військовою частиною НОМЕР_1 немає і не може бути матеріально-правового спору. Сама по собі незгода чи процесуальна обережність суб`єкта владних повноважень чи військового командування не свідчить про наявність спору про право в розумінні ч. 4 ст. 315 ЦПК України. 
Спадкування як правовий наслідок, а не предмет спору. Наявність у ОСОБА_2 нерухомого майна, підтвердженого Витягом з Реєстру № 5005075308217 від 14.03.2025, свідчить про наявність у заявника законного інтересу у встановленні факту смерті для подальшого відкриття спадщини.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що клопотання про залишення заяви без розгляду задоволенню не підлягає. 
Судом досліджуються докази на підтвердження обставин викладених у заяві про оголошення фізичної особи померлою. 
Згідно копії свідоцтва про народження, судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.13). 
Згідно Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин, номер витягу: 20250213-1849 дата формування 13.02.2025 року – ОСОБА_2 зник (виявлено) на території бойових дій (під час воєнних дій), особа рядового або начальницького складу. Дата набуття статусу особи, зниклої безвісті за особливих обставин: 10.12.2024 року (а.с.14). 
Сержант ОСОБА_2 був призваний на військову службу 30.07.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 до військової частини НОМЕР_2 . 
Відповідно до сповіщення № 181 від 18.08.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 - сержант ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який призваний на військову службу 30.07.2024 року до військової частини НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи відданим військовій присязі на вірність Українському народу, зник безвісти 22 вересня 2024 року під час виконання бойового завдання, поблизу населеного пункту Веселе, Курської області (а.с.32). 
Відповідно до Витягу із Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 від 03.10.2024 року – ОСОБА_2 з 03.10.2024 року виключити з котлового забезпечення частини. Підстава: довідка –доповідь командира військової частини НОМЕР_6 від 02.10.2024 року №789/7/5003. 
На підставі доповідної записки командира НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_3 від 29.09.2024 за вх. № 36881, з метою встановлення обставин та причин, що сприяли зникненню безвісти 22.09.2024 начальника лазні польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_2 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 1171 від 02.10.2024 призначено службове розслідування. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2622 від 15.12.2024 службове розслідування було завершено та службовим розслідуванням встановлено, що сержант ОСОБА_2 , начальник лазні польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 , загинув о 15 год. 48 хв. 20.09.2024 року, виконуючи бойове завдання, згідно бойового наказу командира НОМЕР_7 БТГр НОМЕР_8 ОМБр №04/09/16/01 від 16.09.2024, згідно розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 409/100/5/4029 від 15.09.2024 року, внаслідок штурмових дій противника у районі п.п. Веселе Курської області. 
Матеріалами службового розслідування встановлено «що сержант ОСОБА_2 начальник польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_9 , позивний «Гюрза» ніс бойове чергування на ПВ «Вітас» у районі н.п. Веселе Курської області російської федерації. 20.09.2024 з позиції доповіли, що «Гюрза» загинув від кулі снайпера. 
Евакуювати тіло ОСОБА_2 не вдалося, через віддаленість даної позиції і щільний вогневий контроль противником підступів до неї. В подальшому ПВ «Вітас» була втрачена, місцевість перебуває під контролем ворожих сил. 
На момент описаних подій сержант ОСОБА_2 , перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет, захисний шолом) та без ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння». Таким чином, службовим розслідуванням встановлено, що тіло сержанта ОСОБА_2 не було евакуйовано, а приблизно о 13 год. 57 хв. 22.09.2024 року, внаслідок штурмових дій противника позицію було втрачено. 
10.12.2024 року сержант ОСОБА_8 набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин».
01.10.2024 до відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській обл. надійшло повідомлення за вх. № 19333 від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про обставини зникнення безвісти за особливих обставин сержанта ЗСУ ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Одеси, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 . 
09.10.2024 року на підставі вищевикладеного повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, в порядку ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань відділом поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській обл. внесені відомості за № 12024162470001271 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України. 
10.12.2024 року, відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, сержант ОСОБА_2 набув статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин. 
В лютому 2025 року заявник, який є рідним сином безвісті зниклого сержанта ОСОБА_2 , надав документи та біологічні матеріали слідчому відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській обл. для подальшого проведення молекулярно-генетичної експертизи та поміщення геномної інформації в Електронний реєстр.
25.03.2024 року слідчий СВ відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, розглянувши матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024162470001271 від 09.10.2024 року ухвалив постанову якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , визнано потерпілим.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.
Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Порядок розгляду судом справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою визначено главою 4 розділу IV ЦПК України.
Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
За змістом частин другої-третьої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Предметом розгляду даної справи є вирішення питання щодо оголошення померлим фізичної особи - громадянина України ОСОБА_2 , який виконуючи обов`язок із захисту України, вірогідно загинув під час виконання бойового завдання, за особливих обставин виконуючи бойове завдання згідно бойового наказу командира НОМЕР_7 БТГ НОМЕР_8 ОМБр №04/09/16/01 від 16.09.2024 року згідно розпорядження командира ВЧА4689 №409/100/5/4029 від 15.09.2024 року, внаслідок штурмових дій противника у районі п.п.Веселе Курської області. 
Спеціальними строками, які враховуються при розгляді справ про оголошення фізичної особи померлою, в окремих випадках є шість місяців та два роки. Шестимісячний строк передбачається для випадків, коли особа пропала без вісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Строк тривалістю у два роки встановлюється для фізичних осіб, які пропали безвісти у зв`язку з воєнними діями. Підтвердженням таких обставин є, зокрема, введення воєнного стану на території України.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану").
За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII "Про оборону України" (станом на час виникнення правовідносин у цій справі):
- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;
- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);
- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;
- район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Правова мета встановлення спеціальних строків, які враховуються при розгляді справ про оголошення фізичної особи померлою, полягає у тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих територіях, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції (п. 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22).
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи (п. 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22).
Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або з наступного дня після настання події, з якою пов?язано його початок.
Формулюючи тлумачення речення другого частини другої статті 46 ЦК України в аспекті початку перебігу визначеного нею шестимісячного строку, Велика Палата у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 зазначила наступне:
- словосполучення "від дня закінчення воєнних дій", потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України;
- встановлення такого строку дозволяє зменшити імовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою;
- строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, і відповідає меті законодавчого регулювання - забезпечення справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах (див.: п. 70 - 72).
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. (ч. 3 ст. 46 ЦК України).
Відповідно до ст. 305 ЦК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . 
Також, судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_3 
Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.
Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісти за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.
У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20 та від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23, наголошується, що особливістю такої категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).
У постановах від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23 та від 25 квітня 2024 року № 278/970/23 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що шестимісячний строк, визначений у ч. 2 ст. 46 ЦК України для оголошення особи померлою, слід обраховувати з моменту настання події (яка могла призвести до смерті особи), а не з моменту закінчення дії воєнного стану на території держави.
Такий висновок підтримала і Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11 грудня 2024 року по справі № 755/11021/22, зазначивши, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
На підставі викладеного вище, враховуючи, що військовослужбовець ОСОБА_2 зник безвісти захищаючи суверенітет та незалежність України, що підтверджено службовим розслідуванням, пошукові заходи не дали ніякого результату, інформації про те, що він перебуває в полоні немає, суд вважає, що заяву про оголошення ОСОБА_2 померлим слід задовольнити.
Отже, з огляду на досліджені письмові докази судом встановлено, що надані представником заявника документи та докази на підтвердження обставин викладених у заяві є доведеними, та підтверджені безпосереднього результатами службового розслідування та свідчення очевидців.
Суд погоджується з доводами представника заявника, що наведені обставини службового розслідування пройшли ретельну перевірку та були повністю підтверджені матеріалами службового розслідування, проведеного на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративної діяльності) № 1171 від 02.10.2024 та № 1539 від 02.12.2024. Висновки розслідування ґрунтуються, серед іншого, на письмових поясненнях безпосередніх учасників подій та свідків — старшого лейтенанта ОСОБА_4 та молодшого сержанта ОСОБА_5 , які особисто спостерігали обставини, що загрожували життю ОСОБА_2 , та підтвердили факт неможливості вивезення його тіла.
У постановах від 26.04.2023 у справі №337/3725/22, від 29.03.2023 у справі №753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, у тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
Подібні висновки висловлені в постанові Верховного Суду від 25.10.2023 у справі №607/1612/23.
За відсутності лише тіла загиблого військовослужбовця, при наявності достатніх доказів його загибелі при проведенні бойових дій, відмова в позові про визнання такого військовослужбовця померлим не може вважатися такою, що відповідає завданням цивільного судочинства та узгоджується з принципом правової визначеності.
Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.05.2024 у справі №127/28463/23.
07.07.2023 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №685, якою затвердив Порядок встановлення факту безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Відповідно до абз. 19 п. 5 Порядку до заяви про встановлення відповідного факту загибелі може додаватися рішення суду, яким встановлено, що особа загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах у період воєнного стану, але тільки у разі відсутності документів, передбачених абзацами чотирнадцятим, шістнадцятим цього пункту, а саме: копії висновку судово-медичної експертизи (дослідження), що засвідчує факт смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, або копії первинної медичної облікової документації, форми яких затверджені МОЗ; копії довідки про безпосередню участь у заходах у період воєнного стану особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, видана командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, Держприкордонслужби, Національної поліції, Національної гвардії, СБУ та/або іншого утвореного відповідно до закону військового формування та правоохоронного органу, у взаємодії з якими особа брала безпосередню участь у заходах у період воєнного стану; свідчення (заява) командира підрозділу, в зоні відповідальності якого перебувала особа, або свідчення (заяви) не менше ніж двох свідків, які разом з особою брали безпосередню участь у заходах, про безпосередню участь у заходах у період воєнного стану особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, - у разі відсутності довідки, передбаченої абзацом п`ятнадцятим цього пункту.
Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.
Щодо мети встановлення факту, представник заявника зазначає, що оголошення ОСОБА_2 померлим, заявнику потрібно для реалізації його прав, в тому числі щодо спадкування, зняття з реєстрації місця проживання, отримання соціальних виплат.
Відповідно до ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Суд роз`ясняє заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, дослідивши всі надані докази у їх сукупності та надавши їм відповідну оцінку, суд вважає, що є всі підстави для оголошення сержанта Збройних Сил України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , померлим.
На підставі викладеного, керуючись статтею 46 Цивільного кодексу України, статтями 12, 13, 77, 81, 259, 263-265, 268, 293-294, 305-309, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Пересипський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Військова частина НОМЕР_1 , про оголошення фізичної особи померлою – задовольнити.
Оголосити сержанта Збройних Сил України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , уродженця м. Одеса, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 – померлим (загиблим) ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Веселе Курської області.
Датою смерті (загибелі) громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважати 20 вересня 2024 року.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текс судового рішення складено 13.04.2026р.
Суддя     І.М. Мурманова
Присяжні:    С.М. Шурдов 
В.А. Колесников