КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА[1]
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М., у режимі відеоконференції за участю захисника Варєнікової Вікторії Юріївни, розглянувши апеляційну скаргу захисника Варєнікової Вікторії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 на постанову Таращанського районного суду Київської області від 14 жовтня 2025 року, - 

ВСТАНОВИЛА:
Постановою Таращанського районного суду Київської області від 14 жовтня 2025 року  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 31.08.2025 00:09 год.в с. Лука, вул. Лучанська, 5, керував тз Fada YB125T-3 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки т.з. та у лікаря нарколога водій категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою Таращанського районного суду Київської області від 14 жовтня 2025 року, захисник Варєнікова В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Таращанського районного суду Київської області від 14 жовтня 2025 року скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 
Апелянт обґрунтовує свої доводи тим, що в матеріалах справи (а саме в протоколі, винесеному працівниками поліції) відсутні об`єктивні дані на підтвердження законності підстав зупинки працівниками поліції транспортного засобу ОСОБА_1 .
Також апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду як такий, що пропущений з поважних причин, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 отримав повний текст постанови лише 31.10.2025 року. В той же день 31.10.2025 року ОСОБА_1 звернувся до БВПД за правничою допомогою.
Однак, Наказ про надання БВПД ОСОБА_1 був винесений лише 10.11.2025 року.
Доручення на представництво ОСОБА_1 , захисник Варєнікова В.Ю. отримала 13.11.2025 року.
19 листопада 2025 року захисник Варєнікова В.Ю. подала заяву через систему Електронний суд про надання матеріалів на ознайомлення, і 20 листопада 2025 року ознайомилась із даними матеріалами. 
Данний чинник, на думку апелянта, є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження. 
Розглянувши клопотання захисника ОСОБА_2  з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити та поновити їй строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин, оскільки у адміністративних матеріалах присутні копії документів, зокрема копія доручення для надання БВПД від 13.11.2025 року.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Варєнікової В.Ю., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши докази, у тому числі відеозапис з нагрудної камери працівників поліції, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного,наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підлягає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за № 439054 від 31.08.2025 року, ОСОБА_1 31.08.2025 00:09 год.в с. Лука, вул. Лучанська, 5, керував тз Fada YB125T-3 д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки т.з. та у лікаря нарколога водій категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і порушень при його складанні, що стали би підставою для скасування постанови суду, не встановлено.
Обставини, викладені у протоколі, узгоджуються із обставинами, зафіксованими на відеозаписі з бодікамери, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку: як на місці за допомогою приладу «Драгер», так і в закладі охорони здоров`я, при цьому процесуальні права і наслідки відмови працівниками поліції роз`ясненні. Відмова ОСОБА_1 прийнята поліцейським та зафіксована на бодікамеру.
Доводи захисника  ОСОБА_2  у тій частині, що в протоколі відсутні об`єктивні дані на підтвердження законності підстав зупинки працівниками поліції транспортного засобу ОСОБА_1 , є неспроможними, з огляду на правовий аналіз норм ПДР України, згідно якого незгода водія з причинами зупинки, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, який прямо передбачений п. 2.9 а ПДР України та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу.
Крім того, як зафіксовано на бодікамеру працівників поліції ОСОБА_1 було повідомлено, що причиною зупинки транспортного засобу стала відсутність шолома у пасажира, який перебував позаду ОСОБА_1 .
Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції у цій частині адміністративні матеріали не містять і апелянтом не вказано.
Досліджені апеляційним судом докази є належними доказами у розумінні ст. 252 КУпАП та у своїй сукупності доводять винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у передбаченому законом порядку.
Отже, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП, повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, дав оцінку кожному доказу із наведенням відповідних мотивів та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1  у порушенні п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, належним чином вмотивувавши своє рішення. 
Доводів, які стали би безумовними підставами для закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення у межах апеляційної скарги не встановлено таких порушень, що унеможливили би прийняття законного та обґрунтованого рішення. 
Враховуючи зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання захисника Варєнікової Вікторії Юріївни задовольнити, строк на апеляційне оскарження постанови Таращанського районного суду Київської області від 14 жовтня 2025 року поновити. 
Апеляційну скаргу захисника Варєнікової Вікторії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Таращанського районного суду Київської області від 14 жовтня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду  О. М. Сітайло

Справа № 33/824/710/2026 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Разгуляєва О.В.
Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М.