ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2101/26 Справа № 185/5342/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м. Дніпро 

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 10.04.2017року ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа-Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту у розмірі 200 000грн. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, що становить 223012,70 грн, з яких 143 565,90 грн — прострочене тіло кредиту, 79 444,10 грн відсотки за користування кредитом, 2,70 грн - овердрафт.
12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК», запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.
З метою досудового врегулювання спору на адресу позичальника було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, але дану вимогу було залишено без реагування. 
Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість в сумі 223 012,70 грн, з яких 143 565,90 грн — прострочене тіло кредиту, 79 444,10 грн відсотки за користування кредитом, 2,70 грн - овердрафт. Вирішити питання стосовно судових витрат.
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2025 року позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість в сумі 223 012,70 грн, з яких: 143 565,90 грн – прострочене тіло кредиту; 79 444,10 грн – відсотки за користування кредитом; 2,70 грн – овердрафт (несанкціонована заборгованість); - 2676,15 грн сплаченого судового збору; - 5000.00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, визначивши суму заборгованості в розмірі 57 763,65 грн, в іншій частині позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 10.04.2017 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , була підписана оферта на укладення угоди про надання кредиту, акцепт вищевказаної пропозиції, також підписано анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит.
Також сторонами підписано Додаток до Публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк» на оформлення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка») та Довідка про умови кредитування з використанням картки «Максимум готівка» (з прикладом використання кредитних коштів з розрахунком сукупної вартості кредиту).
Таким чином, 10.04.2017 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , було підписано Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», із наступними основними умовами: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; мета кредиту - для особистих потреб; ліміт відновлювальної кредитної лінії - у розмірі 200 000,00 грн.; процентна ставка - 26% річних; тип процентної ставки фіксована; тип картки - MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту - щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 7% від суми заборгованості, мінімум 50,00 грн.
12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішенням про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року.
З виписки по рахунку вбачається, що банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, якими відповідач активно користувався. Витрати відповідача становили - 398170.81 гривень, надійшло коштів - 188570.56 гривень, поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки - 223012.70 гривень, що в свою чергу відповідає заявленій в позовній заяві до стягнення сумі боргу.
Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 07.02.2025 року відповідач є заборгованість у розмірі 223012,70 грн., яка складається із заборгованості:143 565,90грн. – прострочене тіло кредиту, 79444,10 грн. – відсотки за користування кредитом, 2,70 грн – овердрафт (несанкціонована заборгованість).
Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник не виконав грошові зобов`язання за кредитним договором, а тому порушені права кредитодавця АТ «Сенс Банк» підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості.
З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до підписаної відповідачем Оферти, визначено тип кредиту, найменування Продукту «Максимуму-готівка» (Розділ І), викладено прохання відкрити поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні, повідомити реквізити та випустити міжнародну платіжну карту МС DEBIT WORLD з строком дії 3 роки (Розділ ІІ), Умови надання кредитної лінії: ліміт кредитної лінії 200 000 грн, процентна ставка в розмірі 26 % (Розділ ІІІ); умови сплати платежів: обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 7 % від суми Загальної заборгованості за Кредитною лінією (Розділ IV).
Таким чином, відповідно до підписаної Оферти відповідач сам запропонував умови кредитування, вид програми та вид платіжною картки, суму кредитного ліміту, проценти за його користування, порядок погашення, тощо.
Банк, в свою чергу, акцептував таку пропозицію відповідача, відкрив відновлювальну кредитну лінію, видав йому кредитну картку, якою відповідач, як вбачається з наданої позивачем Виписки, активно користувався, знімаючи готівку, поповнюючи карту, відбувалось неодноразове збільшення кредитного ліміту в межах максимальної суми, а з травня 2022 року внесення коштів на погашення кредиту та обумовлених договором платежів, припинилося.
Отже, позивач довів факт укладення кредитного договору з відповідачем, так як договір укладено сторонами в письмовій формі в порядку частини два статті 638, частини першої статті 207 ЦК України та ними досягнуто усіх істотних умов кредитного договору.
Відповідач не заперечує факту укладання кредитного договору та користування кредитними коштами .
З виписки по рахунку вбачається, що банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, якими відповідач активно користувався. Витрати відповідача становили - 398170.81 гривень, надійшло коштів - 188570.56 гривень, поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки - 223012.70 гривень, що в свою чергу відповідає заявленій в позовній заяві до стягнення сумі боргу.
Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 07.02.2025 року відповідач є заборгованість у розмірі 223012,70 грн., яка складається із заборгованості:143 565,90грн. – прострочене тіло кредиту, 79444,10 грн. – відсотки за користування кредитом, 2,70 грн – овердрафт (несанкціонована заборгованість).
Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Доводи апеляційної скарги з приводу стягнення з відповідача комісії РКО є безпідставними з огляду на відсутність вказаних вимог у позовній заяві і наявність вимог лише щодо стягнення простроченого тіла кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом.
Що стосується нікчемності положень щодо нарахування комісії РКО, то слід зазначити, що Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідачем у справі нарахування щодо сплати комісії сплачені у повному обсязі і протягом строку кредитування питання щодо нікчемності відповідних положень кредитного договору не ставилось.
Контр розрахунок наданий відповідачем під час судового розгляду в суді першої інстанції не може бути враховано, оскільки від не включає сплату відсотків, розмір яких узгоджений сторонами кредитного договору.
З урахуванням того, що сторони погодили умови кредитування, Банком надано виписку про рух коштів, на даних з якої ґрунтується наданий позивачем розрахунок заборгованості, а відповідач не спростував наведений розрахунок, позов обґрунтовано задоволено в повному обсязі.
Витрати на правничу допомогу стягнуті за судовим рішенням розраховані відповідно до договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року, укладеного між АТ «СенсБанк» та адвокатським об`єднанням «СмартЛекс». Розмір таких витрат є співмірним із розміром вимог позову.
Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. 367, 368, 375, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2025 року- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
Повний текст постанови складено 27 лютого 2026 року.

Судді: