Справа № 301/2890/25
2-о/301/14/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" березня 2026 р. м. Іршава 

Іршавський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді Бобик О.І.,
присяжних: Караслая С.В., Лендєла Б.І.,
за участю секретаря судового засідання Бабинець В.Ю.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника Мешко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іршава цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мешко Віра Михайлівна, де заінтересовані особи: Іршавський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , про оголошення фізичної особи померлою,

в с т а н о в и в:

Адвокат Мешко В.М. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси.
Заява обґрунтована тим, що рішенням Іршавського районного місцевого суду Закарпатської області від 18.12.2001 року по справі №2-818/2001 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, визнано безвісно відсутнім з 1 травня 2000 року.
ОСОБА_3 не мав постійного місця роботи. У квітні 2000 року він виїхав на заробітки та з того часу, вже понад 25 років, його місце перебування невідоме. Дружина вважала, що він виїхав на заробітки до росії, однак до цього часу жодних відомостей від нього чи про нього не надходило. 22.10.2024 року ОСОБА_1 звернулася до чергової частини ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області із заявою про проведення перевірки щодо її чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою з?ясування чи перебуває він на даний час на території України та чи отримує будь-які соціальні виплати. У відповіді зазначено, що за результатами перевірки по базі даних Інформаційного порталу Національної поліції України «АРМОР» громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як безвісти відсутній не значиться. 
Останнім місцем проживання ОСОБА_3 є: АДРЕСА_1 .
3 моменту визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім минуло понад 25 років. За цей час не отримано жодних відомостей про його місцезнаходження, що дає підстави вважати його померлим.
Оголошення ОСОБА_3 померлим необхідне заявниці для реєстрації його смерті у встановленому законом порядку та для оформлення договору дарування житлового будинку та присадибної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала та просила її задовольнити. Зазначила, що її чоловік ОСОБА_3 навесні 2000 року поїхав на заробітки у росію і не повернувся. Їй казали, що він там влаштувався на роботу електрозварником і оскільки пошкодив обув та одяг, пішов купувати собі інший, однак більше не повернувся. У них було троє дітей, жили добре. Вона зверталася у міліцію із заявою про розшук, однак такий не дав результату. Надати документи щодо такого розшуку не виявляється можливим, оскільки такі не збереглися. Також вона зверталася на телепередачу «Жди меня», однак без результату. Тоді їй порадили звернутися до суду про визнання чоловіка безвісно відсутнім, щоб були якісь виплати на дітей, оскільки у них було важке матеріальне становище. 
У судовому засіданні представник заявника - адвокат Мешко В.М. підтримала заяву та просила її задовольнити. Зазначила, що з огляду на те, що ОСОБА_3 пропав безвісти вже більше 25 років, є всі підстави для оголошення його померлим. Оголошення померлим ОСОБА_3 необхідно заявнику для оформлення договору дарування нерухомого майна на сина.
Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі.
Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.
З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (а.с.7,10).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 12).
Відповідно до Акту обстеження факту проживання, складеного комісією Керецьківської сільської ради, та довідки Керецьківської сільської ради ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . За даною адресою не проживає з 2000 року (а.с.5,6).
Рішенням Іршавського районного місцевого суду Закарпатської області від 18.12.2001 року по справі №2-818/2001 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, визнано безвісно відсутнім з 1 травня 2000 року (11).
Згідно повідомлення начальника ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області за результатами перевірки по базі даних Інформаційного порталу Національної поліції України «АРМОР» громадянин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як безвісти відсутній не значиться. У зв`язку з тим, що в ході проведення перевірки відсутні дані, які б указували на наявність ознак кримінального чи адміністративного правопорушення, тому було прийнято рішення про припинення розгляду даного повідомлення (а.с. 13).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , яка є односельчанкою заявниці, суду пояснила, що працювала вчителем у школі, а тому добре знає заявницю, оскільки та мала трьох дітей. Після того як її чоловік ОСОБА_3 пішов на заробітки і не повернувся, вже більше 20 років тому, ОСОБА_1 з дітьми перебувала у дуже скрутному становищі, і вони всім селом збирали гроші щоб їм матеріально допомогти.
Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.
Стаття 47 ЦК України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Рішення про оголошення фізичної особи померлої може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у ч. 2 ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.
Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.
Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти до висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.
При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст частини першої статті 46 ЦК України.
Розглядаючи справу вказаної категорії, слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.
Такий висновок зроблено у постанов КЦС у складі ВС від 06 листопада 2019 року у справі N 226/3053/18.
Суд констатує, що зниклий безвісти ОСОБА_3 відсутній за місцем свого проживання з 2000 року, тобто понад 25 років, відомості про місце його перебування відсутні і його пошуки не дали жодних результатів, а тому на думку суду цього є достатньо для встановлення вірогідного припущення про його можливу смерть.
При цьому, оголошення ОСОБА_3 померлим є необхідним для можливості оформлення договору дарування нерухомого майна.
З урахуванням вищевказаного, заява підлягає задоволенню.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 12, 77-80, 263, 308, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, 

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мешко Віра Михайлівна, де заінтересовані особи: Іршавський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , про оголошення фізичної особи померлою - задовольнити.
Оголосити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси) померлим, з дня набрання рішенням суду законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено 24.03.2026.

Суддя Іршавського
районного суду: О. І. Бобик 

Присяжні: С.В. Караслай 

Б.І. Лендєл