ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 683/2866/25
Провадження № 33/820/148/26

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду Преснякова А.А. розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 січня 2026 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124, частиною 1 статті 130 КУпАП, та

В С Т А Н О В И Л А :

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 10 вересня 2025 року о 19.00 годині по вул. Центральна, 38 в с. Старий Остропіль Хмельницького району Хмельницької області, керуючи транспортним засобом марки «MAZDA 626», державний номерний знак НОМЕР_1 , на порушення п.12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з парканом. Внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.
Крім того, водій ОСОБА_1 10 вересня 2025 року о 19.00 годині по вул. Центральна, 38 в с. Старий Остропіль Хмельницького району Хмельницької області, керував транспортним засобом марки «MAZDA 626», державний номерний знак НОМЕР_1 на порушення вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6810 під відеофіксацію (результат 1,92 проміле), тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Постановою судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та з урахуванням ч.2 ст.36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішенням суду,особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову та закрити провадження на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
Зазначає, що 10 вересня 2025 року він транспортним засобом не керував, а знаходився на пасажирському сидінні, спав в автомобілі в с. Старий Остропіль, прокинувся від різкого удару головою в лобове скло на пасажирському сидінні та спробував зрозуміти, що відбувається. Відчув, як невідома особа вискочила із автомобіля та побігла кудись, через декілька хвилин почали підходити люди до автомобіля. Оскільки після удару передні пасажирські двері були пошкодженні та не відкривались, а двері водія були відкриті, то він почав перелазити через місце водія, щоб вийти з автомобіля. 
Посилається на те, що він перебував у важкому стані та був травмований, огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі йому не проводили. 
Вказує, що надати пояснення в суді він не зміг, оскільки не був належним чином та завчасно повідомлений про судове засідання в суді першої інстанції. Судова повістка на 14.01.2026 року була направлена лише 13.01.2026 року, а отримана ним 26.01.2026 року, ОСОБА_2 повістку він також не отримував по причині відсутності електроенергії та «Інтернету» в населеному пункті, де він проживав у зазначені дні. 

Позиції учасників судового провадження

У судове засідання особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  та його захисник адвокат Кравчук В.М. не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. 
Захисник адвокат Кравчук В.М. подав до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі особи, яку притягнуто до адміністративної  ОСОБА_1 тайого захисника адвоката Кравчука В.М., що відповідно до вимог частини 6 статті 294 КУпАП, не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду у їх відсутність. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Відповідно до вимог статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 оскаржує факт керування ним транспортним засобом 10 вересня 2025 року. Зазначає, що наявний у справі відеозапис не підтверджує факту його керування транспортним засобом.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, пп. «б» п.2.3 ПДР встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.
За порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, передбачається адміністративна відповідальність за статтею 124 КУпАП.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Склад правопорушення включає в себе наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Наведене дає підстави стверджувати, що у ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, для кваліфікації діяння за ст.130 КУпАП, необхідно встановити та довести факт керування особою транспортним засобом та перебування при цьому у стані сп`яніння. 
Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з наступними змінами, керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. В ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Зміст постанови судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 січня 2026 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 130, статтею 124 КУпАП, відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283-284 КУпАП, справу суддею розглянуто відповідно до вимог ст. 280 КУпАП.
В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 10 вересня 2025 року о 19.00 годині по вул. Центральна, 38 в с. Старий Остропіль Хмельницького району Хмельницької області, керував транспортним засобом марки «MAZDA 626», державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння та на порушення п.12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з парканом. Внаслідок чого було пошкоджено паркан та автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 449959 від 10 вересня 2025 року (а/с 1), схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 10 вересня 2025 року, в якій зафіксована дорожня обстановка, місце розташування транспортного засобу після скоєння наїзду та його механічні пошкодження (а/с 4); відомостями фото таблиць від 10 вересня 2025 року, приєднаних до протоколу про адміністративне правопорушення (а/с 8-9); письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_3 від 10 вересня 2025 року (а/с 7); письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 від 10 вересня 2025 року (а/с 6); відеозаписами, на яких зафіксовано факт дорожньо-транспортної пригоди за участі вище вказаного автомобіля (а/с 11).
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №449939 від 10 вересня 2025 року, в якому зафіксовані місце, дата та час вчинення адміністративного правопорушення (а/с 3), результатом тестування на алкоголь від 10 вересня 2025 року,здійсненого за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alkotest 6820», відповідно до якого рівень алкоголю у видихуваному ОСОБА_1 повітрі становить 1,92 ‰ (а/с 2); відеозаписом, на якому зафіксовано факт зіткнення автомобіля марки «MAZDA 626» з парканом, а також проходження ОСОБА_1 за добровільною згодою огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Drager Alkotest-6810 та зафіксовано результат огляду – 1,92 проміле, з результатом якого він погодився (а/с 11).
Протоколи про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою, з дотриманням вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Апеляційний суд погоджується із твердженням особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності про те, що працівники поліції не могли бачити, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля «MAZDA 626», державний номерний знак НОМЕР_1 , однак факт керування ним автомобілем підтверджується письмовими показами потерпілої ОСОБА_3 , свідка ОСОБА_4 .
Зокрема, у письмових поясненнях потерпіла ОСОБА_3 зазначила, що 10.09.2025 року о 19 год. перебуваючи за місцем проживання АДРЕСА_2 , почула гучний звук біля свого будинку. Коли вона вийшла на вулицю, то побачила, що автомобіль марки «MAZDA 626», державний номерний знак НОМЕР_1 побив їй паркан. Підійшовши до автомобіля, побачила, що за кермом був водій, якого вона не знала. В подальшому прийшли люди і зателефонували на служби «102» і «103». 
Із письмових показів свідка ОСОБА_4 вбачається, що 10.09.2025 року о 19 год. він почув гучний звук, підійшовши до будинку 38 по на вул. Центральна, побачив, що автомобіль марки «MAZDA 626», державний номерний знак НОМЕР_1 в`їхав у паркан односельчанки ОСОБА_3 . Підійшовши до автомобіля він почав надавати допомогу водієві. З його допомогою водій вийшов самостійно з автомобіля. Пізніше йому стало відомо, що за кермом автомобіля був ОСОБА_1 . 
Такі пояснення потерпілої та свідка підтверджуються також наявним у справі відеозаписом, з якого вбачається, що всі наявні на місці події свідки та потерпіла підтверджували, що окрім водія ОСОБА_1 більше нікого в автомобілі не було. Окрім того, сам ОСОБА_1 не заперечував, що керував автомобілем. 
Відеозаписами зафіксовані реальні події, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, оскільки дозволяють встановити дійсні обставини справи, які прямо вказують на ОСОБА_1 , як на правопорушника, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, з відеозапису та пояснень потерпілої та свідка вбачається, що за кермом транспортного засобу був ОСОБА_1 , а не інша особа, а також вбачається, що будь-які інші особи не перебували в автомобілі або поряд з ним, тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі стосовно відсутності доказів на підтвердження факту керування ним транспортним засобом, наголошення на тому, що автомобілем керував не він, є неспроможними та спростованими у ході судового розгляду наданими доказами, а саме відеозаписами, доданими до протоколу та поясненнями потерпілої, свідка.
Відтак, відсутність відеозапису з фіксуванням руху транспортного засобу та перебуванням у той час за кермом ОСОБА_1 , не може спростовувати факту керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом та правильності притягнення його до відповідальності за статтею 124 та частиною 1 статті 130 КУпАП, враховуючи сукупність зібраних доказів у цій справі.
Таким чином, ОСОБА_1 не надав суду доказів на спростування висновків суду про керування ним належним йому транспортним засобом, при цьому його покази щодо події, а саме, що за кермом була інша особа, а він перебував на пасажирському сидінні, тоді як після ДТП він виліз із автомобіля саме через водійські двері, є неспроможними.
Доводи ОСОБА_1 щодо не перебування його на момент ДТП за кермом слід вважати обраною тактикою захисту та намаганням ОСОБА_1 уникнути відповідальності за скоєне, оскільки такі твердження є необґрунтованими і такими, що спростовуються сукупністю інших належних і допустимих доказів, зібраних у цій справі, а саме, що ОСОБА_1 показав, що ДТП сталося за участю його автомобіля, саме він знаходився поруч свого автомобіля, при цьому не зміг пояснити хто саме був за кермом його автомобіля. 
Таким чином, станом на час складання протоколу щодо ОСОБА_1 за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди не було осіб, що загинули або травмовані, тому у поліцейських були відсутні підстави для обов`язкового проведення огляду на стан сп`яніння учасників цієї пригоди у закладі охорони здоров`я.
Крім того, ОСОБА_1 особисто написав заяву про відсутність претензій стосовно наявних у нього тілесних ушкоджень через ДТП (а/с 5).
Отже, треба зазначити, що під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом не наведено переконливих відомостей, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо його винуватості у вчиненні зазначених адміністративних правопорушень.
Згідно зі статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. 
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
В контексті принципу доведення вини поза розумним сумнівом акцентується увага на тому, що показання свідків, письмові докази, не можуть оцінюватись відокремлено один від одного. Навіть якщо один із доказів не повною мірою підтверджує вину особи у вчиненні правопорушення, аналіз цього доказу у взаємозв`язку із іншими доказами може свідчити про доведеність такої вини.
Отже, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді постанови судді. 
Положеннями ч.7 ст.294 КУпАП передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Під час апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції було встановлено неправильне застосування норм матеріального права при накладенні на ОСОБА_1 стягнення за ст.124 КУпАП.
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№449959 від 10.09.2025 року, правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, було вчинене ОСОБА_1 10 вересня 2025 року.
Положеннями ч.2 ст.38 КУпАП визначено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні – не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.
Відповідно до вимог п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Як убачається із оскаржуваної постанови, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП було накладено 14 січня 2026 року, тобто після закінчення трьохмісячного терміну Отже, стягнення на ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП було накладено поза межами, визначеними ч.2 ст.38 КУпАП, тому провадження у даній справі щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративні правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, із виключенням із мотивувальної та резолютивної частин оскаржуваної постанови вказівку про накладення на ОСОБА_1 стягнення на підставі ч.2 ст.36 КУпАП.
Суд першої інстанції, накладаючи на ОСОБА_1 стягнення за ст.124 КУпАП та застосовуючи положення ч.2 ст.36 КУпАП, на вказані обставини уваги не звернув, чим допустив неправильне застосування норм матеріального права.
Разом з тим, оскільки суддею відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за більш серйозне правопорушення з числа вчинених ОСОБА_1 , а саме у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, в цій частині постанова судді залишається без змін.
На підставі викладеного, керуючись статтями 285, 247, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволення частково.
Постанову судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 січня 2026 року щодо ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення за ст.124 КУпАП, змінити.
На підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 січня 2026 року стосовно ОСОБА_1 посилання на ч.2 ст.36 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення.
В іншій частині постанову судді залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя